116 



rundade lober, stundom enkJa, men oftast för- 

 längda i tvenne långa armar, som sträcka sig 

 inåt mot näringskanalen och der slå sig i krok, 

 samt ej sällan förgrena sig. Hade jag några af 

 \årt djur lef vande, så felade det nästan aldrig, 

 att ju dessa inre organer, som för blotta ögat se 

 hvita ut, sjelfva löste sig af, och trädde ut ge- 

 nom sina öppningar. Dock såg jag aldrig det 

 hela på en gång så utkomma, utan merendels en- 

 dast den medlersta större delen. Var denna ut- 

 kommen, så syntes den aldrig söndersliten, utan 

 visade sig merendels såsom fig. 10 visar, valslik, 

 i båda ändar ans välld. Denna befanns bestå af 

 en ytterst fin hinna , som omslöt ett stort antal 

 tätt hopgyttrade kulor. Dessa sammansatte dock 

 ej det hela, utan syntes det inre af den valslika 

 kroppen vara ihåligt. Så snart denna blifvit fri 

 i det omgifvande Taltnet, ja mången gång ännu 

 medan den var i begrepp att lem na öp])ningen, 

 löste sig hvarje kula i ett stort antal spermato- 

 zoer {fg. 11), — ty den var déraf blott såsom 

 ett nystan eller en boll — h vilka skyndade att 

 lifligt springa omkring i vattnet. Dessa voro af 

 den enklaste formen, lika en V ibrio (^g-. 1 2) , och 

 längden mätte jag till 0,024 raill. Det synes ej 

 osannolikt, att här sperma tozoerna utvecklat sig i 

 dessa cystae. 



Ovarium [fig. 1. /, /,) är nästan så vidsträckt 

 som hela skifvan med undantag af dess rand, 

 och intager ryggsidan deraf. Emellan alla orga- 

 ner ser man äggen, tätt sammanliggande, men 

 som det ej lyckats mig att finna gränserna' för 

 de troligen mycket talrika förgrenijigarne af dess 

 hylle, har jag ej teknat dem. Äggledaren {fig. 

 1. n och fg. 6. c), som ses mycket tydligt allt 

 från midten af djuret, ligger ofvanpå närings- 



