119 



ligen till ett stöd för ibten vid de andra krokar- 

 nas spel. 



Dessa äro de delar af vårt djurs anatomi, 

 dem jag lyckats utreda. Dervid saknas dock det 

 cirkulationssystera man af analogien kunde vänta; 

 ett sådant sökte jag förgäfves. 



Djuret är som parasit temligen allmänt, så 

 att bland tio individer af Comatula minst tvenne 

 dermed äro besvärade. Oftast finner man blott 

 ett på hvarje, stundom tvenne, och snarare på 

 disens än på arraarne. De löpa ganska snabbt, 

 men hänga ej särdeles starkt fast, hvaraf jag slu- 

 ter, att de ej ofta använda sina sugapparater, 

 som också äro i förhållande små och svaga. På 

 hård yta röra de sig derföre äfven med svårig- 

 het, och fästa sig dervid aldrig. Kroppen kan 

 böjas från sidorna tillsammans så, att de mot- 

 satta kanterna beröra hvarandra; framifrån bakåt 

 kan den blott något förkortas. Den största indi- 

 vid jag fann höll ej fulla tre millimeter i längd, 

 de flesta ej två. 



Den organisation, vi hos detta djur beskrifvit, 

 visar på det hela stor likhet med den hos Mas- 

 karne allmänna; men de särskilta delarne deraf 

 äro liksom hämtade från flera håll, så skilda, 

 att vi ej med lätthet kunna inpassa det som en 

 länk i någon af klassens ordningar. Sugvårtorna, 

 inotsvarigt ställda, och snabeln erinra om de 

 Ectoparasiter, Tristoma, Cyclocot^de etc, som 

 bilda familjen Pectobothrii Nitzsch, Burm., och nä- 

 ringskanalens byggnad med dess många förgre- 

 ningar, som onekligen äro lika dem hos det först- 

 uämda slägtet, liksom hos Planarierna, hänvi- 

 sar äfven till denna plats i systemet, ojn ej hos 

 alla Trematoder en särskild anus saknades, som 

 hos vårt djur är så tydlig och ställd rakt emot 



