160 



För blåsrör i kolf gifver det vatten ocli 

 blifver färglöst. I tång breder det icke ut sig, 

 men smälter i tunn splittra till en livit slagg, 

 som dock ej låter smälta sig till kula. Löses af 

 borax, och under lösningen utvecklas gasbubblor 

 af den del af profvet, som ännu icke är löst. Af 

 fosforsalt löses det långsamt; profvet tillrundar 

 sig i flussen och blifver mjölkhvitt. Med soda 

 fås ett lättsmält glas, b vartill mycket soda kan 

 tillsättas utan att smältbaiheten ffirminskas. Ko- 

 boltsolution gifver ett mörkt blått glas. 



Detta mineral har förut blifvit förvexladt 

 med amphodelith; men skiljer sig derifiån ige- 

 nom dess betydligt ringare hårdhet, h vi Ikea hos 

 amphodelithen är liggande emellan flusspaten 

 och fältspaten, men hos ifrågavarande mineral 

 deremot är ringare än hos kalkspaten. Dess- 

 utom är amphodelithen för blåsrör trögsmältare 

 och låter väl med ytterst litet soda smälta sig 

 till glas; men detta glas blifver af mera soda 

 osmakligt, då deremot rositen låter smälta sig 

 med soda, äfven om sodan är i betydligt öfver- 

 skott närvarande. Af borax löses amphodelithen 

 stilla, men rositen deremot utvecklar gasbubblor 

 under hela den tid som den af flussen löses. Det 

 lättaste sättet, att skilja dessa båda mineralier 

 ifrån hvarandra, består dock deruti, att rositen uti 

 kolf afgifver vatten, hvilket med amphodeliten ej 

 är händelsen. 



Den kemiska undersökningen verkställdes på 

 slammadt pulver, som vid luftens vanliga tempe- 

 ratur blifvit torkadt öfver svafvelsyra, ända lill- 

 dess att det ej mera förlorade uti vigt. Det så 

 torkade pulvret glödgades strängt, h varvid vigts- 

 förlusen angaf vattenhalten, sedan förut blifvit 



under- 



