177 



Med ingen aiinaii Svensk art kan denna för- 

 vexlas. Mus a^rarius Pali.. en i Tyskland och 

 Danmark ej sällsynt art, som troligen äfven förr 

 eller sednare finnes hos oss, åtminstone i Skåne» 

 liknar väl denna till färg och till det svarta ban- 

 det längs ryggen, men är föga mindre än Jf! /z^wj-- 

 culiLS och har svansen kortare än kroppen. Gan- 

 ska nära denna art står deremot, såvida den 

 verkligen är skild, Mus vagus Pall., h vilken äf- 

 ven delar dess lynne och lefnadssätt, men skall 

 vara något större, ofvan hlekt askgrå och vatt- 

 rad af inblandade svarta hår, samt ha betydligt 

 kortare svans, som föga öfvei-stiger kroppens 

 längd. — Från sina saraslägtingar af vika dessa 

 tvenne arter genom sin vintersömn, och, i ana- 

 tomiskt hänseende, genom närvaron af gall- 

 blåsa, äfvensom genom den lätthet hvarmed 

 de klättra, öfverensstäm mande med arterna af 

 Mjoxus , bland hvilka derföre Pallas i början, 

 besynnerligt nog, ställde dera, då de genom alla 

 öfriga karakterer (äfven anatomiskt, genom när- 

 varon af blindtarm, h vilken slägtet Myoxus sak- 

 nar) obestridligen tillhöra slägtet Mus. Ej min- 

 dre utmärka de sig genom sin långa svans, re- 

 lativt längre än hos någon annan rattart (så liten 

 Mus hetiilinus är, har den dock längre svans än 

 musculus ocli Sflvaticus), och genom sin liten- 

 het, då de jemte Mus minutus Pall. äro de min- 

 sta kända gnagare, näst några Sorices och yes- 

 pertiliojies j de minsta bland alla däggdjur. 



Så länge det ännu ej kan anses för afgjordt, 

 huruvida Mus betulinus och vagus endast äro 

 artförändringar eller skilda arter, bör namnet 

 Mus subtilis ej begagnas för någondera af dera, 

 utan den i Sverige funna formen måste åtmin- 

 stone tillsvidare behålla namnet 



K, v. Acml HandL r84o. 12 



