192 



såsom Ägiriii både derb ocb kristalliserad, kor- 

 nig ocb tät albit, elteolit brun och grön, Mo- 

 sandrit ■■'), yttrotantal i ytterst små korn in- 

 sprängd i Ägirin. Då mineralet förekommer gan- 

 ska sparsamt och genom sprängning ej gerna kan 

 utskjutas, i anseende till ställets omedelbara om- 

 gifning af hafvet, utan måste med mejsel och 

 hammare utkilas, är det ganska sällsynt att deraf 

 erhålla någon större och vacker stulf. Vanligen 

 fås det i smärre bitar. 



Mineralogisk beskrifning . 



Leucophans namn är häidedt af Xsvxog (hvit) 

 och q)aivoi.iai (jag synes). Den har i större styc- 

 ken en mycket blek smutsigt olivegrön färg, i 

 mindre en svag vingul och är i tunnare splittror 

 nära färglös, men återkastar i vissa ställningar 

 ett hvitt sken, h varifrån namnet blifvit härledt. 

 Den är utanpå glänsande och inuti starkt glän- 

 sande, af glasglans, som, i en viss direktion, när- 

 mar sig något svag fettgians. Den har ett full- 

 komligt bladigt längdbrott efter den ena genom- 

 gången, ett mindre fullkomligt efter de båda an- 

 dra, som närmar sig till skäligt, i båda fallen 

 splittrigt. Tvärbrottet är ojemnt. Brottstyckena 

 hafva forJTi efter det bladiga brottets aflösningar 

 och äro, då de äro mycket små, rhomboidala. 

 Genomlysande till genomskinlig. Pulvret är hvitt. 

 Den är ganska seg att sönderslå, och utvecklar 

 vid starka slag af hammaren ett blåaktigt sken. 

 Upphettad i en liten giaskolf, lyser den en stund 



med 



*) Ett af mig funnet, förut okändt, mineral, hvars när- 

 mare beskrifning jag framdeles hoppas få äi'an med- 

 dela Kongl. Academien. 



