534 



förekom mande hos djuren, än som erfordrats att 

 upplysa nämde förhållande, och vill härtill en- 

 dast ytterligare nämna, att det både hos dägg- 

 djuren och menniskan redan tidigt utbildas hos 

 fostret. 



Öfver det historiska af ämnet är föga att 

 anföra. Syndesmologiens grundläggare Weitbrecht 

 har, liksom de fleste af hans efterföljare, utan 

 det ringaste begrepp om liga mentum fundiforme, 

 vid beskrifning af ligamentum cruciatum inblan- 

 dat en del af slungbandets yttre arm. Så säger 

 Weitbrecht om nedra, eller yttra ändan af liga- 

 mentum cruciatum, att denna slutar "in angulo 

 fossul£E quae est in elata sede processus antici cal- 

 canei." Ehuru detta yttrande strängt taget icke 

 är rätt klart, så synes det dock tydligt, att ifrå- 

 gavarande fäste icke kan vara något annat, än det för 

 yttre armen af ligamentum fundiforme. Cloquet, 

 Anatomie de lliomme publ. par L'Asteyrie Ed. 

 Bruxell. T. I. pl. LIV fig. 1 — 2, afbildar denna 

 del af korsbandet såsom slutande pä senskidan för 

 M. peronaeus brevis. I traite' d'Anatomie descrip- 

 tive (IV Edit. Paris 1828 T. I. p. 602) yttrar 

 han om densamma: Il s'attache å la partie an- 

 terieure externe de Tenfoncement superieur du 

 calcaneum, oii il est plongé dans le tissu adipeux, 

 et d'ou il se port en dedans." — Här synes tyd- 

 ligen, att författaren varit båda armarne af liga- 

 mentum fundiforme på spåren, då det är den 

 yttre armen, som fäster sig på processus anterior 

 calcanei, och den inre, som går på djupet inåt 

 sinus tarsi. 



I det nya praktfulla planche-verket af Bour- 

 GERY och Jacob hvarmed Hans Majestät Konini- 

 gen nådigst behagat rikta Carolinska Institutets 



