253 



heten af den sjökarta han nyss förut utgifvit öf- 

 ver JNordsjön. 



Denna karta hade Llifvit utgifven 1797, på- 

 kallad af de många sjöskador, som inträffade, 

 särdeles kring Holländska kusterna, och som ha- 

 de kunnat undvikas genom en säkrare kännedom 

 af farvattnen. När den var färdig i handritning, 

 återstod den svåra frågan, livar medel skulle ta- 

 gas till dess förläggande, för att graveras och ut- 

 gifvas. AF Klint hade ingen förmögenhet ärft, 

 eller, på den bana han valt, kunnat förvärfva. 

 På bidrag af statsmedel var icke att tänka, af 

 skäl som nedanföre skola anföras. livad han af 

 enskilda inkomster förmått hoplägga var användt 

 på en Speljagt, som utgjorde hans käraste egen- 

 dom. Denne afyttrades, köpeskillingen användes 

 till förlag åt Nords jökartan, hvars författande utan 

 publication skulle hafva varit ända målslöst. På 

 detta sätt kom kartan ut, vann- snart allmänt 

 förtroende och en derpå beroende afsättning-, och 

 företaget medbragte lyckliga resultater, utöfver 

 hvad författaren föreställt sig. 



Staten hade bekostat utgifvandet af sjökartor 

 öfver Östersjön, men afkastningen af derpå an- 

 vändt förlag blef, genom för ringa afsättning, så 

 obetydlig, att fortsättningen inställdes och slutli- 

 gen uppstod fråga om att sälja plåtarna för att 

 skaffa Staten någon ersättning för den dera ned- 

 lagda betydliga summan, af Klint föreslog då, 

 att, i betraktande af ett sådant företags stora vigt 

 så väl för handels- som örlogs-flottan, skulle det, 

 heldre understödjas med ett mindre betydligt år- 

 ligt anslag, än alldeles förstöras; men då äfven 

 detta kloka förslag lemnades utan uppmärksam- 

 het, erbjöd han sig att, på eget ansvar och kost- 

 nad, öfvertaga kartverket och dess fortsättning. 



