255 



med betytlligt minskad kraft, att arbeta på sitt 

 kartverk. I häiiseeiule till det förestående sjökri- 

 get ingaf han upplysningar om de kuster, der 

 flottan ansågs möjligen kunna komma att använ- 

 das, och uppgjorde förslag till ett Signa Ibref, som 

 medförde enkelhet i signaleringssättet och bespa- 

 ring i signalflaggor samt i deras uppsättning, hvil- 

 ket också blef anta2:et. 



Efter en småningom, om ej fullt återvun- 

 nen, dock betydligt förbättrad helsa, kunde han 

 1812 emottaga det befäl, som honom då uppdrogs 

 öfver chefskeppet i en flotta af 4 skejjp och 2 

 fregatter, som skulle agera på kusterna af Pom- 

 mern och Riigen , hvilka då voro af Franska armén 

 anfallna. Vid antiädet af detta befäl, blef af 

 Klint utnämd till Öfverste. Flottan hade föga 

 tillfälle att utöfva någon krigisk verksamhet, och 

 återvände på hösten till Carlskrona. 



På den afdelning af flottan, som 1814 på 

 redden af Strömstad biträdde operationerna till 

 lands, utförde i afsigt att bringa fördragen i Kie- 

 ler-freden till verkställighet, var af Klint Gene- 

 ral-Amiralen PuKES flagg-kapten, och bidrog huf- 

 vudsakligt till intagandet af Fredrikstads fästning, 

 samt blef, efter fuUändadt värf, utnämd till Contre- 

 Amiral. 



Efter återkomsten uppehöll han sig hufvud- 

 sakligast på en honom tillhörig mindre landtgård, 

 belägen å Adelsön, till dess han 1837, kallad 

 att vara Ordförande i Sjöförsäkrings Öf v er-rätten, 

 tog sin sista bostad i hufvudstaden. 



Då 18] 8 hans '20-åriga kontrakt om Sjö- 

 karteverket var tillä ndakipet, och han i anled- 

 ning deraf hemstälde att få återlemna det, er- 

 bjudande till inlösen de tillökningar han enskildt 

 bekostat, förklarade Konungen sin Önskan att han 



