262 



pel, beslutat att blifva Läkare. Efter hemkom- 

 sten derifrån, författade och försvarade han, un- 

 der Professor Wollins prcesidium, första delen af 

 en afhandling de Principiis sangvinis, hvarefter 

 han d. 22 Juni 1793 erhöll lagerkransen, och 

 året derefter, d. 13 Juni, MedieincE-Doctors-gra- 

 den, sedan han undergått vederhörliga pröfnin- 

 gar och pro gradu disputerat de Hecmorrhagia 

 under Professor Engelharts pr£Esidium. Vid Låda 

 Promotionerne var han Primus, och besvarade 

 vid den sistnänide Doctorsfrågan : An vitium scro- 

 fulosum, sobolis sit luis venerece, vel morbus 

 ab hoc, ratione originis, plane diversus. Kort efter 

 erhållen Magistergrad, prsesiderade han för 2:dra 

 delen af Dissert. de Principiis sangvinis. Den 15 

 Nov. 1793 utnämdes han till Mediciuce Adjunct 

 i Lund, och åtföljde sedermera som medbjelpare 

 sin morfader, ej mindre i hans enskilta praktik, 

 än till Raralösa helsobrunn. År 1796 reste han 

 å njo till Köpenhamn, dels för att afliöra Aas- 

 heim's, Manthey's, Saxdobf's och Beckers föreläs- 

 ningar,, dels för att på dervarande sjukinrättnin- 

 gar vinna säkerhet i Läkarekonstens utöfning. År 

 1799 begaf han sig till Stockholm, för att göra 

 den i författningarne ålagda tjenst vid Serafimer- 

 Lazarettet och Allmänna Barnbördshuset, till vin- 

 nande af Chirurgite Magistergraden, men afbröt 

 den begynta tjenstgöringen, for att resa till Riks- 

 dagen i Norrköping, som han i egenskap af Ca- 

 put familicE hade rätt att bevista, sedan han och 

 hans syskon kort förut blifvit upphöjde i adeligt 

 stånd. Den i Frankrike nyligen ti made stats- 

 hvälfning hade i hela Europa frambragt en oro- 

 lig sinnesstämning, och begäret, att se gränsorne 

 för den borgerliga och politiska friheten utvid- 

 gade, drog öfver land och riken; under ett så- 



