1 1 



en likartad actus äfven försiggå hos moderväx- 

 ten? ty huru skulle väl den, utan jemnvigtens 

 rubbande , kunna producera inom sig delar, in- 

 nehållande ett fluidum af olika specifik vigt 

 med det omgifvande vattnets? och synes det 

 väl naturligt att fröna, för att kunna vegetera, 

 skulle afsöndra en del af sitt innehållna flui- 

 dum, for att i dess ställe upptaga någon be- 

 ståndsdel af vattnet? Betraktar man vidare hela 

 utvecklingen af detta fenomen, ifrån de första 

 förändringarne inom tråden, ända till kulornas 

 instinkt (om jag får bruka detta ord), att ut- 

 välja skuggsidan af det kärl, deri de förvaras, 

 och deras sträf vande, att samla sig i bestämda- 

 re grupper, skall man troligen medgifva, att 

 någonting högre, än denna mekaniska orsak, må- 

 ste ligga till grund för detta fenomen. Ja! sam- 

 manlägger man alla dessa omständigheter, synes 

 det nästan påtagligt, att närmaste ändamålet 

 med deras rörelse-förmåga, är att sjelfva kun- 

 na finna en passande lokal för deras vidare ut- 

 veckling. Hade alg-kulorna sjelfva ej en sådan 

 instinkt, skulle de med sin litenhet, och med 

 den lätthet de vanligen hafva , ständigt kringka- 

 stas på den oroliga vattenytan, utan att någon- 

 sin finna det lugn, de behöfva för sin vidare 

 fortväxt. Denna supposition får ett nytt stöd 

 i analoga observationer, gjorda på dem bland 

 de högre djuren, som liksom växterne äro bund- 

 ne vid den lokal, de en gång erhållit. Dessa 

 observationer, förut gjorda af Cavolini på Gor- 

 gonierne och flera Polyper 3 sedan af Grant 

 på Spongierne j och nyligen af Audouin och 

 M. Edwards på de sammansatta Ascidierne > ha 

 i sanning förmycken likhet med dem, man gjort 

 på algerne, för att här kunna förbigås. De nämda 



