33 



något spår; de söka företrädesvis den skuggiga si- 

 dan af det kärl cleri de förvaras, och deras ger- 

 mination består i sporidiens omedelbara förläng- 

 ning. Sporidierna ordna sig vanligen tätt intill 

 h varandra, men aldrig för att sammanväxa till en 

 enda planta *), utan h varje germinerande sporidie 

 bildar sitt särskilta individ. De utväxa alltid till 

 en med moderväxten fullkomlig en identisk art, 

 och några öfvergångar ifrån en art till en annan 

 existera icke; livar je metamorfos är förbi sedan 

 germinationen tagit sin början, utvecklingen fort- 

 går derifrån jemt till sitt bestämda mål, hvilka 

 än locala omständigheterne voro. 



Det är egentligen hit, som alla, algernes 

 fysiologi rörande, hittills gjorda observationer slu- 

 ta sig; det torde derföre här vara rätta stället, att 

 något närmare granska dem. I synnerhet är det 

 2*.ne frågor, som sysselsatt naturforskarne, hvilka 

 båda icke ensamt äro vig tiga för Algologien, utan 

 jemväl skola hafva inflytande på Botaniken i all- 

 mänhet; jag menar metamorfos-läran och den 

 deri till en del ingående frågan om animalitet 

 hos algerne. 



Man har trott sig finna, att en växt under 

 olika lokala förhållanden kunde utbilda sig än till 

 en , än till en annan form; man har sökt visa, att 

 den så kallade Priestleyska gröna materien kunde 

 antingen fortfara under form af den enklaste or- 

 ganiska bildning, eller ock utbilda sig under oli- 

 ka lokala omständigheter än till en, än till en an- 

 nan alg, till en Lichen, ja äfven till en anima- 

 lisk organism. Man har till och med sökt göra 



*) Alltså icke, som det antages hos Meven, Unger m. fl. 

 Cfr. TT.vgek, Algologische Beobachtungen, uti Acta Le- 

 opoldino-Carolimi N. G. XVI. 2. 



A'. l r . Acad. Handl. 7836. 3 



