43 



märkbar. Vi hänvisa för öfrigt till hans väl- 

 bekanta Resumé. 



Endast positiva försök kunde i denna mängd 

 af olika meningar afgöra, Ii vilken som var den 

 egentliga naturen af dessa organer. De försök 

 jag dermed anställt, ehuru icke synnerligen mån- 

 ga, torde dock tillräckligen afgöra denna fråga. 

 Jag skall endast i förväg nämna, att försöken an- 

 ställdes i särskilta kärl, så att någon ömsesidig 

 inverkan, organerne emellan, icke var möjlig ; och 

 då jag valde för båda organformerne samma ar- 

 ter till försöken, hoppas jag jemväl hafva motat 

 de inkast, man kunnat göra om organernes möj- 

 ligen olika funktioner hos olika arter. 



Granula eller Sphcerocarperne j som vi vilja 

 kalla dem, ligga alltid inom sjelfva växtens yttre 

 beklädnad, inbäddade i en cellväfnad, h varifrån 

 de slutligen lossna, och utfalla genom en liten 

 rund öppning , som straxt efter utgången ej är 

 svår att observera. Deras läge är likväl hos olika 

 växter olika modifieradt; hos de flesta Ceramie- 

 erne ligger i ändan af grenarne en frukt i hvarje 

 led (Stichidium). Hos Griffithia ligga de i en 

 krans utomkring genicula vanligen omgifna af en 

 verticill af celluler, eller, om man så vill, korta 

 afstympade, något inåt böjda grenar (Favellce). 

 Hos Cerämium diaphanum sägas de ligga i sjelfva 

 genicula. Hos Florideerne äro de än samlade i 

 bestämda sori, än ligga de spridda öfver en större 

 eller mindre del af fröns. 



Författarne antaga, att sphaerocarperne dela 

 sig i 3:ne delar, åtminstone hos de flesta. Utan 

 att våga neka dettas någon gång möjliga inträf- 

 fande, kan jag dock icke medgifva det vara det 

 normala. Jag har alltid funnit 4 och 4 fr" 011 » 

 under fruktens yngre tillstånd , alldeles samman- 



