49 



föga utredd. Jas* vägar derföre icke inlåta mig 

 i några detaljer öfver dessa, utan öfvergår genast 

 till de egentliga Fucoideerne, den enda grupp 

 der jag observerat fullständig utveckling af nå- 

 gon art. 



Man åberopar vanligen srne observationer 

 öfver propagationssättet lios Fucoideerne ; den ena 

 af Stackhouse på Fucus canaliculatus, den andra, 

 något mera detaljerad, af Martius på Fucus vesi- 

 cuiosus. Emediertid tyckas båda, så vidt man 

 kan dömma af deras beskrifningar, endast obser- 

 verat utvecklingen af de bruna scuteller, Ii var- 

 ifrån man ofta ser Fucoideerne utväxa, stödjande, 

 som det tyckes, endast på en sannolikhet sina 

 påståenden, att dessa scuteller uppstå genom sam- 

 manväxningen af en mängd frön. Åtminstone 

 erkänner Martius sjelf, att han icke haft tillfälle 

 utså de organei-j som han antagit som frön, och 

 Stackhouses observation är alltför ytlig, för att 

 deraf få något redigt begrepp om propagationen 

 hos dessa växter. De beskrifningar, som båda 

 dessa författare lemnat, äro dessutom så mycket 

 stridande emot de observationer jag haft tillfälle 

 göra på utvecklingen af F. vesicuiosus, att det 

 synes klart, att samma organ icke varit föremål 

 för dessa olika observationer. 



Författarne uppgifva fröna ligga inbäddade 

 i en af fina trådar bestående mucus, h vilket i sig 

 sjelf icke är förhållandet. De äro nemligen fa- 

 stade med den ena af sina smalare ändar vid 

 den cellväfnad, h varifrån de dem om gif vande 

 enkla trådarne utgå. Så väl dessa trådar, som 

 fröna; sitta sålunda fastade kring periferien af 

 '-glomeruli/' vettande med den fria ändan emot 

 dess centrum. Fröna lossna vid full mognad 

 ifrån sitt fäste vid periferien och falla till raid- 



K. V. Acad. Bandi. 7836. 4 



