5.0 



lans form gående linierne, som af åtskiliige för- 

 fattare blifvit anmärkte. Man tiilskrifver i all- 

 mänhet Schreger upptäckten af dessa linier; 

 sjelfva den lärde Meckel delar detta misstag. 

 De finnas redan antydde af Duverney (Journ. cl. 

 Scavans 1639), men tydligen beskrifne i Sömmer- 

 rings nyssnämda arbete på samma ställe, som 

 det anförda citatet. Schregers afhandling, som 

 är införd i Rosenmullers och Isenflamms Ar- 

 chiv H. 1., utkom först 6 år sednare, än Söm- 

 merrtngs bok. Cuvier omnämner i sina föreläs- 

 ningar (iibers. von Meckel T. III p. 106) så väl 

 den a tias-lika glansen, som de koncentriska stre- 

 ken, och fäster äfven vid de fina streken i nil- 

 hästens betar en särdeles uppmärksamhet. I 

 samma mans Recherches sur les Ossemens fos- 

 siles T. 1. p. 31 Art. II. {Observations sur la 

 structure &c. des Macheliers de VElephant &c.) 

 yttras om det egentliga tandbenets byggnad hos 

 Elefanten pag. 37 : "son tissu n'ojf're ni 

 cellulositéj ni fibreSj mais seulement des la- 

 mes emboitées les unes dans les autres". Vid 

 samma strimmor fäster sig ock Heusinger, sär- 

 deles hos Gnagarne, der de äro starkast ut- 

 tryckte och gifva tanden ett utseende, som 

 om den bestode af en myckenhet tutar, den ene 

 inom den andre {Histolologie B. 1. H. 2. p. 200). 

 Krause omnämner den skimrande o-lansen och 



o 



de kring ca vitas pulpa? böjda linierna, men in- 

 genting vidare [Handb. d. Menschl. Anat. 1 Bd. 

 I Abth. Hanov. 1833), AVagner säger om tandbenet: 

 (Es) "zeigt ein hartes, glänzendes, zuweilen blätt- 

 riges öder faseriges Gefiige (f^ergl. Anat. Leipz. 

 1834 — 1835). Fredrik Cuvier har närmare fä- 

 stat sig vid fibrerne i tandbenet: "les dents de 



