Herr von Wiught låtit af teckna detsamma (Tab. 

 IV, fig. l a i b ). Sedan har jag sett, att dessa gre- 

 nar nästan alltid med lätthet skönjas i mjölk- 

 tänder. I de permanenta tänderne visa sig gre- 

 narne i ändarne af rören nästan utan undantags 

 de grenar deremot, som utgå längre m från 

 sjelfva stammrörens, äro i kronan och halsen 

 af dessa tänder knappast märkbara, då de åter 

 tjrdligen kunna urskiljas. Detta är nemligen för- 

 hållandet i den liksom ofullkomligare tandbens- 

 substans, som i kindtänderne åt alveolen till, 

 omger ca vitas pulpas och fortsätter sig utåt röt- 

 terne på de mot hvarandra vända sidorne af 

 dessa, såsom inre väggarne af nämde cavitets rot- 

 ändar. Understundom synas de endast som små 

 spetsar eller ojemnheter på stammarne. Ingenstä- 

 des har jag i menniskotänder sett att större gre- 

 nar af dessa rör från olika stammar ingått förbin- 

 delser med hvarandra; deremot äga sådane för- 

 bindelser rum emellan de finaste grenarne. 



De fleste prasparater jag undersökt hafva dels 

 varit blötta med vatten, dels indränkte med 

 bom-olja, terpentin-olja , eller terpentin-fernissa. 

 Utom en sådan indränkning blir prasparatet ej 

 tillräckligen klart för undersökningen; deremot 

 har jag funnit, att när indränkningen blir full- 

 ständig, så blir prasparatet alltför klart, rören 

 fyllas, försvinna för ögat och qvarlemna endast 

 matta strimmor. Först °-enomträn°:as de fina- 

 ste grenarne, h vårföre ock dessa snarast för- 

 svinna och qvarlemna endast ett och annat böjdt 

 strek. Undersöker man deremot prasparatet nyss 

 färdig-fiiadt , vare sig af frisk eller torkad tand, 

 och nyss inlagd t i ett eller annat af de omnäm- 

 de fluida, så får man bäst se grenarne i all sin 

 rikedom och finhet; men i samma mån som 



