<yo 



vattnet, oljan, eller terpentinet hinner genom- 

 tränga dem, så försvinna tle. På samma grund 

 ser man äfven stammarne af rören på somliga 

 ställen af tanden, särdeles i roten, dels fläcktals 

 undandraga sig våra ögon och dels styckevis af- 

 brutne, endast qvarlemnande ofvannämde mat- 

 ta strek. Häraf kommer det äfven, att tän- 

 der som länge legat i sprit blifva nästan alldeles 

 klara, liksom torra tänder, som länge legat i ter- 

 pentin-olja eller fet-olja. 



Då man betraktar insidan af ca vitas pulpag, 

 så ser man, att denna är genomborrad af en ota- 

 lig mängd, mycket tättsittande, runda hål (Tab. 

 IV, fig. 1 aa), som äro mynningar af stamrören. 

 När man skär tunna skifvor af den egentliga tand- 

 bens-substansen, så att skärningen träffar rören 

 tvärt öfver, hvilket lättast sker i kronan, der de 

 flesta rören gå parallelt med tandens axel, så 

 får man åter se rörens lumina. De visa sig nem- 

 ligen mestadels såsom ljusa ringar, inom h vilka 

 efter dagens infallande midten är än ljus, än 

 mörk; än till en del mörk, till en del ljus (Tab. 

 IV, fig. 3 b ). Då endast de närmast h varandra lig- 

 gande rören haf va samma riktning , så träffar man 

 något utom de runda, eller tvärt afskurna Iumi- 

 na, äfven sned t afskurna, som visa sig under 

 oval form ; utanför dessa komma de , som äro 

 längre på sidan afskurne o. s. v. 



De ljusa ringarne visa sig vid en viss be- 

 lysning begränsade af bestämda skuggor; sjelfva 

 ringarne hafvä vid genomfallande ljus olika ut- 

 seende med den dem omgifvande tandsubstansen. 

 Merendels äro ringarne något dunklare och mera 

 i gult stötande. Man kan häraf med tillförlitlig- 

 het sluta, att de förut beskrifna rören icke äro 

 blotta exCa va tioner i den fundamentala tand- 



