7" 



substansen, utan att de äro riktiga rör, bestående 

 af en egen, från den fundamentala skild, substans, 

 ocb att den runda fläck, som bildas inuti ringen, 

 är kanalens egentliga öppning. När man ser des- 

 sa tvärskurna praeparater öfver en svart botten 

 och med ofvan ifrån kommande ljus, så är den 

 inom ringen varande fläcken hvit; man ser då 

 endast dessa hvita, runda fläckar; ringarne eller 

 kanalernas Väggar synas då ej. 



Vid genomfallande ljus visa sig rören längs 

 efter betraktade mörka, och synas innehålla här 

 och der liggande spridda klumpar af ett pulver- 

 likt ämne. När man ser dem längs efter på 

 mörk botten, så visa de sig, som ofvan är nämdt, 

 kri t-h vita. Den hvita färgen försvinner h. e. 

 det hvita ämnet upplöses med utveckling af små 

 luft-bubblor, när praspa råtet lägges i diluerad salt- 

 syra, och återkommer icke mer, men rören qvar- 

 blifva. Ofelbart är detta hvita ämne benjord, 

 som dels är fästad vid rörens väggar , dels klump- 

 vis ligger i dem innesluten. 



Hos den vanliga Markattan (Cercopithecus 

 Cjnomolgus) äro stamrören ungefärligen lika stora 

 och hafva nära samma böjningar, som hos men- 

 niskan. I de rör, som tillhöra kronan, såg jag 

 endast ° 'renar i ändarne. Vid halsen ser man 



o 



redan en och annan större gren äfgå, och ner på 

 roten äro alla stamrören omgifna af ytterst fina, 

 tätt på h varandra, nästan opposite afgåendé, åter 

 sig delande grenar, af h vilka de som vända mot 

 kronan äro starkast. De böja sig för det mesta 

 bågformigt, så att konkaviteten af bågen vänder 

 sig mot ca vitas pulpas. De undulerade kröknin- 

 garne af sjelfva stamrören tyckas föröfrigt vara 

 mindre starka , mera lånsfsträckte och mindre tal- 

 rika än hos menniskan. 



