74 



* Hos Bradypus tridactjhts är tandbenets, så 

 väl som tandbensrörens, beskaffenhet ganska olika 

 med samma delars beskaffenhet bos de öfrige af 

 mig undersökte däggdjur; Den substans, som 

 egentligen svarar emot det fasta tandbenet, utgö- 

 res nemligen bär endast af ett tunnt cylindriskt 

 skal, som i nybildade tänder troligtvis är till- 

 slutet i kronan, men som i alla de tänder af 

 Bradypus jag undersökt var defekt. Denna cy- 

 linder är i kronan fylld med en gulaktig, hälft 

 genomskinlig, hornlik massa, som slutar mot ro- 

 ten der pulpa dentis vidtager. På äldre sub- 

 jekter går denna substans vida djupare mot ro- 

 ten, än hos yngre. I den inre gula, hornlika 

 substansen ser man mest ett slags grofva rör af 

 1 — J- P. 1. tjocklek, som utgå från den ytan af 

 substansen, som stått i beröring med pulpa. 

 Från denna stiga de mot kronan. De medlersta 

 gå mest paralleit med tandens axel, de yttre 

 böja sig utåt, nästan som strålarne i en vatten- 

 konst. Dessa rör äro ojemna, ett och samma 

 rör är på ett ställe uppsväldt, på ett annat hop- 

 knipet; de afgifva flere större och smärre oregel- 

 bundet slingrade grenar. Emellan rören ser man 

 små celluler, i h vilka finare rör öppna sig i be- 

 tydlig mängd, nästan som i bensubstansen. De 

 gröfre rören afgifva de finare, och dessa liksom 

 samlas emot tandens yta för att bilda den egent- 

 liga tandbens-substansen, h vilken här utgöres af 

 det tunna skal, som of van är omnämdt. Öfvergån- 

 garne af de gröfre rören i de finare, parallela äro 

 ganska fina, och de parallela, reguliera rören göra 

 vid dem tvenne särdeles bestämda parallel-böj- 

 ningar, för att sedan gå nästan rakt utsträckta, 

 men i sned riktning, dels emot kronan och dels 

 emot sidorne. Dessa sednare rör äro ungefärli- 



