7 6 



krusningar. J en fram tand, som skurits efter tan- 



-i 



dens och kroppens axel, visade dessa stamrör 

 3:ne starkare böjningar, och emellan dessa en 

 rikare grenighet, som antydde olika perioder af 

 tandens bildning. Äfven för blotta ögat visade 

 sig substansen liksom bestå af 3:ne lager, det ena 

 innanför det andra. I det yttersta voro stam- 

 rören rakast och mest regelbundna, i det med- 

 lersta mer och i det innersta mest bugtiga. I 

 gränsen mellan det yttre och mediers ta lagret, eller 

 straxt inom rörens yttre stora bug t, låg, med un- 

 dantag af kronan, utefter hela tanden, ända ner 

 åt roten en rad ovala knutar, som vid närmare 

 undersökning befunnos vara med ett hvitt ämne, 

 troligen benjord, fyllda hålor, af h vilka den största 

 hade JL P. 1. bredd och J- P. 1. längd. Omkring 

 dessa böjde sig rören tätt utefter väggen, och af- 

 gåfvo flere omkring densamma böjda grenar. Nå- 

 gra grenar stodo med kaikhålorne i förbindelse, 

 Dessa ovala knutar äro tydeligen analoga med de 

 hvirflar, som förekommo i beten af hund och lodjur ; 

 på mörk botten syntes dessa klumpar alldeles hvita. 



De yttersta ändarne af tandbens-rören äro 

 omgifne af en otalig mängd tätt intill h varandra 

 liggande korpuskler, som visade sig nästan lika fjäll. 



Rören i framtanden visade sig tydligt stor- 

 greniga redan från början mot ca vitas pulpas, och 

 utom dess afgingo hela vägen , så väl utefter stam- 

 mar ne, som de större grenarne, en mängd fina 

 små-grenarl I den yttre tredjedelen af stamrö- 

 rens längd voro de icke hälften så tjocka, som 

 invid deras början i cavitas pulpas. På denna 

 tredjedel böjde sig de flesta rören konkaft mot 

 kronan och afgåfvo de rikaste grenarne, äfven 

 böjde mot kronan. Längre in gingo flera grenar 

 i vertikal riktning mot stamrören. 



