77 



I kindtändernas rör träffade jag inga starka 

 krökningar. Stamrören i den yttre väggen af 

 kindtänderne hade blott en större böjning, hvars 

 konvexitet var vänd åt kronan och axeln. De 

 rör, som lågo närmast kronan, hade denna böj- 

 ning närmare emaljen, de som voro närmare ro- 

 ten hade böjningen mera micltpå. De rör, som 

 tillhörde den insänkta delen af tanden, voro till 

 största delen .y-formiga. Alla dessa rör afgåf- 

 vo grenar utefter hela sitt lopp, men de tydli- 

 gaste och talrikaste voro de, som bildade stam- 

 rörens slut mot emaljen. De flesta smågrenarne, 

 som afgå från stamrörens yttre ändar, tyckas af- 

 gå från den konkava mot roten böjda sidan af 

 rören och äro sjelfva böjde mot roten till. 



En framtand och en kindtand af en Oxe 

 som jag undersökte, förhöllo sig nästan alldeles 

 som de af fåret. Som kindtanden var af ett äld- 

 re subjekt, så funnos de smala kaviteterna för de 

 bladformiga processerne af pulpa tillslutade af tand- 

 bensubstans. I denna sist bildade tandbensubstans 

 voro rören mycket slingriga och åt olika håll; 

 midt i densamma lågo flera gula klumpar efter 

 h varandra, kring h vilka rören bildade liksom 

 hvirflar. I både fram- och kindtanden visade 

 stamrören en rik grenighet, både af långa mest 

 parallela, af korta tvärs utgående, bågformiga och 

 af lina, luddiga grenar. Rörens yttersta ändar i 

 grannskapet af emaljen visade samma inblandning 

 af ytterst fina benjords-korpuskler, som hos fåret ; 

 rören voro på samma sätt unduleracle, på sam- 

 ma sätt böjde och på samma sätt småningom 

 smalnande. 



I en fullbildad permanent framtand af en 

 Hästj voro de närmast tuggytan, mest med tan- 

 dens axis parallela, rören s-formiga , längre ned i 



