7 8 



kronan e-formiga; de nedersta mot roten c-for- 

 niiga, med konvexiteten mot kronan vänd. På 

 yngre tänder, som ännu ej voro fyllda i kronan, 

 saknades en eller två böjningar. Deras undula- 

 tioner voro mera långsträckta, än hos oxen och 

 menniskan. Vid inre ändan varierade diametern 

 emellan -~ =i- P. 1. — Deras lumen minskas 

 betydligt redan före öfvergången till slutgrenarne 

 i yttre randen; midt på stamrören var den | 

 mindre, än vid deras början. På den inre hälf- 

 ten af rörens längd, ligga de hvarandra så nära, 

 att h varje mellanrum endast har ett rörs bredd. 

 Jag kunde här icke upptäcka några grenar; men 

 vid midten af rörens mängd, som på sidorne af 

 tandkronan svarar emot medlersta böjningen af 

 g, börja dessa att synas tydligare, dels såsom 

 långsträcktare grenar, dels som små, tvärt afgå- 

 ende, inåt böjda, korta strimmor; ju längre ut, de- 

 sto talrikare visa de sig; mest rika åt stamrö- 

 rens konkava sida, men flerestädes lika rika åt 

 båda sidor, samt mestadels med stamrören bil- 

 dande ganska spetsiga vinklar. De flesta grenar 

 ligga till följe deraf liksom närmare tryckte in- 

 till stamrören, än som hos de ofvanföre beskrifne 

 djur är fallet. På en yttersida afgingo de nä- 

 stan opposite. Vid 350 gångers förstoring syntes 

 de nästan så tätt, som fanet på ett dun synes för 

 blotta ögonen. Fleras tädes tycktes de finare gre- 

 narne sluta , i små , kantiga celluler af analogt ut- 

 seende med de små kalkcellulerne i benen. Des- 

 sa voro i synnerhet talrika i det yttre af tanden, 

 särdeles straxt under emaljen, der det största an- 

 talet af fina grenar slutar sig. Dessa fina grenar 



O p O 



slingra sig emellan kalkcellulerne och sluta sig 

 till en del i dem ; dessutom syntes här en mängd 

 ytterst fina gångar, som gingo från ceilul till 



