8 7 



genom den i dem, nästan of ver vågande, yngre, 

 oregelbundet bildade tandbensubstans , som ut- 

 gör en stor del af tandens inre massa, och som 

 fyller så till sågandes dess ihålighet, från dess 

 spets ända till dess alveolar-ända , med un- 

 dantag af ett kort stycke der denna är ihålig, för 

 att upptaga den korta pulpa. För blotta ögat 

 är denna substans af en mörkare färg; i tvär- 

 jjenomskärning visande en mängd ringar/j liksom 

 oceller. Det är detta utseende, som G. Cuvier 

 liknat vid det af en pudding-sten: (Vorlesungen 

 iibers. v. Meckel T. 3, p. 101). 



Denna, så till sägandes fyllnings-substans, spelar 

 så väl i betarne, som i kindtänderne, en särdeles vig- 

 tig role, och gör att endast det yttre af skalet af 

 "Wallross-beten är användbart till finare arbeten. 

 Om man betraktar ett helt tvär-snitt af en Wall- 

 ross-bete, så ser man nämde, så till sågandes 

 oäkta ben-substans intaga en tredjedel af ytans 

 vidd framifrån och bakåt, samt hälften af bred- 

 den från sida till sida. Denna substans fyller 

 största delen af tandens hålighet , äfven hos me- 

 delålders djur. I en bete, som jag har för mig, 

 är endast 21 tum af betens alveolar-ända, ihålig, 

 för upptagandet af pulpa. I denna ihåliga än- 

 da nedskjuta en mängd sammanhängande toppar 

 och spetsar, liknande dem af en droppsten. Af 

 dessa äro de medlersta de längsta och de utom- 

 kring liggande kortare, de yttersta kortast. Dessa 

 toppar lemna emellan sig en mängd interstitier, 

 som äro, eller varit uppfyllde af pulpa, så att 

 man rättare kan säga, att hela denna toppgrupp 

 legat inskjuten i ändan af pulpa dentis. Un- 

 dersöker man denna märkvärdiga fyllningsmassa 

 närmare, i mikroskopet, så får man se, att dess 

 byggnad har mycken likhet med den finare bygg- 



