93 



dessa djurs tänder mest hafva att arbeta i mju- 

 ka delar, mindre äro utsatte för nötning, och be- 

 böfva sålunda mindre tillväxt, än tänderna hos 

 de fleste landt-däggdjur. Å en annan sida tyckas 

 de deremot mera, än andra tänder i friska till- 

 ståndet, erhålla stark beläggning af cortical-sub- 

 stans, afsöndrad frän sjelfva aiveolens inre hin- 

 na, som ofelbart är en qvarlemning af sjelfva 

 tandsäcken. Om man antager, att tanden behöf- 

 ver bibehålla kommunikation med den öfriga 



o 



delen af organismen, så är det sannolikt, att 

 förbindelsen med densamma, som biifver den be- 

 röfvad genom försvinnandet af pulpus, ersattes 

 genom cortical-substansen och genom de rör, som 

 från denna öfvergå i tandbenets celler. 



Tänderne af Crocodilus sclerops och Lucius 

 hafva beläggning af emalj på kronan och af tem- 

 meligen tjock cortical-substans på den delen, som 

 sitter i alveolen. 



Tandbensrörens största tjocklek är — * 55 lin. 

 De äro glest, uttänjdt och svagt vågiga; på flera 

 ställen hafva de parallel-böjningar, men gå för- 

 öfrigt utan bestämda bågböjningar, med en lägre 

 förstoring sedda, nästan rakt från tandens inre 

 håla till ytan. Deras afstånd från h varandra 

 tycktes vara af 4 ä 5 rörs bredd. Rörens stam- 

 mar dela sig tydligt straxt efter deras början i 

 den inre hålan; grenarne af delningen böja sig 

 redan i deras början betydligt ifrån hvarandra, 

 och kröka sig särdeles i grannskapet af roten nä- 

 stan oregelbundet. Från alla sidor afgå talrika, 

 fina, både längre och kortare små grenar, af h vil- 

 ka de flesta dock tyckas vända sig mot roten. 

 Dessa små grenar synas på många ställen sluta 

 sig, med liksom uppblåsta ändar, i benceller. Tal- 

 rika lager af benceller genomstryka hela längden 



