9& 



sa djur år hvitt och hårdt som elfenben och visar 

 under mikroskopet vackra , regelmässiga, fina rör. 



Hos Sparas Rondeletii år rörens tjocklek nä- 

 ra deras början i dentes incicivi 3 Ö 2 55 P. 1. De 

 äro temmelioen regelmässigt och tätt undulerade, 

 med flere både större och mindre parallel-böj- 

 ningar inåt ca vitas pulpas; i kronan voro de ore- 

 gelbundet och mycket slingriga. Dessa rör dela sig 

 så spets vinkiigt och grenarne lägga sig så tätt intill 

 stammarne, från h vilka de utgå, att, med un- 

 dantag af dem., som afgå närmast yttre ändarne 

 nära tandens yttre yta , de knappast äro märkbare. 

 Bencellerne visade sig endast ganska otydligt. 

 Emalj-beläggningen var tjock, svagt brunaktig och 

 genomdragen af otaliga utåtgående, h varandra kor- 

 sande fina springor, nästan liknande rör. 



Hos Balistes Vetula äro rören finare än hos 

 Sparus, nemligen I5 l 55 P. 1. , vackert paraliela, med 

 undantag af deras yngsta produktioner i spetsen 

 af ca vitas pulpae. Deras undulationer voro gan- 

 ska svaga och mycket långsträckte. Deras afstånd 

 från h varandra hade knappast mer än ett rörs 

 bredd. De större grenarne ligga tätt utefter stam- 

 marne, då deremot de mindre, till en stor del 

 böja sig från dem i en alldeles tvär riktning emot 

 stamrörens och emot roten. Nära tandens yta 

 göra sjelfva ändarne af stamrören, äfven starka 

 parallel-böjningar. Största delen af detta djurs 

 tänder är omgifven af en tjock, hård och stark 

 emalj, uti h vilken det på flere ställen synes, som 

 om tandbensrören fortsatte sig; liksom hos Spa- 

 rus är den genomskuren af utåt gående springor. 

 Omkring tandroten syntes äfven ett slags cor- 

 tical-substans. 



De öfriga fisktänder jag undersökt bestå 

 för det mesta af en ofull komligare tandben- 



