9* 



substans, med en mängd gröfre rör, och närma 

 sig i sådant hänseende mycket i inre byggnad till 

 tänderne hos Bradypus. 



Hos Squalus cornubicus voro de fleste tän- 

 derne, ehuru platta, dock ihåliga och försedde 

 med en tjock beläggning af emalj. Tandbens- 

 rörens största tjocklek är — 7 55 P # ^ ■"■ spetsen 

 af tanden vända de sig mot denna, på sidorne 

 Ii™ a de tvärt utåt och mot roten, som sitter fä- 

 stad vid en basis af verkligt ben, vända de sig 

 strålformisft emot detta. Rörens esfentli^a stam- 

 mar ligga temmeligen vidt åtskilde, och deras 

 delningar, som i många fall börja helt nära stam- 

 rörens ursprung ifrån den inre, emot den lilla 

 ca vitas pulpa? vända väggen, böja sig be tydligen 

 ifrån h varandra (se tab. V, fig. 6), under det de 

 hastigare, än i de fullkomligare tänderne, minskas 

 i tjocklek. Utefter hela förloppet, så väl afstam- 

 marne, som deras delningar, afgå talrika , finare si- 

 dogrenar i en riktning, som är fulikomligen tvär 

 emot de rör, från h vilka de utgå. I grannskapet 

 af den yttre ytan biifva dessa linare grenar full- 

 ständigt parallela och sluta under emaljen i grof- 

 va irre°uliera kalkceller. Ifrån dessa kalkceller 



o 



titsjå andra oregelbundna rör, h vilka dels förbin- 

 da sig sins emellan, och dels öfvergå i andra cel- 

 ler. Den yttre delen af tandbenet bildar liksom 

 ett eget lager , som är dunklare än det inre ; i 

 sjeifva gränsen emellan dessa lager ligger en mängd 

 orofva kalkceller. Både finare och gröfre kalk- 

 celler förekomma dessutom öfverallt i tandbenet. 

 Ca vitas pulpae var på de fleste, af mig undersök- 

 te, Haj-tänder, äfven af olika utvecklingsgrader, 

 ganska liten. Mot roten öppnade sig i densam- 

 ma några gröfre rör, som innehöllo ett röd t äm- 

 ne, liknande torkad blod. Dessa rör gingo långt 



in 



