102 



de, men väl mycket nötte. De framstå och längsta 

 tänderne i ossa intermaxillaria och de motsva- 

 rande i underkäken hafva mest utseende att 

 sitta på egna benprocesser , h vilka i förbindelse 

 med sina tänder hafva en aflägsen likhet med 

 hjorthornets fäste vid rosenstocken, h vårföre både 

 Cuvier och von Born fästat sig vid denna likhet. 

 von Born har äfven gifvit en trogen teckning 

 of ver den vackra krans af fållor, som man ser i 

 sjelfva fästet af tanden, när man tager den lös 

 från käken (Heussinger Zeitschrift fur die Org. 

 Physik l:a Bd. Taf. VI fig. 2) Densamme anta- 

 ger orätt hos Anarrhichas liksom hos Gäddan, att 

 tänderne äro öfverdragna af emalj; deremot sä- 

 ger Andre (Philos. Transactions of the R. Soc. 

 Vol. LXXIV pag. 277) om dessa tänder "the 

 teeth are formed of a härd bonjr matterj not 

 covered with enamelj as in some animals." Jag 

 har nemligen aldrig funnit spår till emalj på nå- 

 gon framkommen och vid sin bas fastvuxen tand 

 af Anarrhichas ; utan undantag har jag alltid fun- 

 nit detta djurs tänder afnötte i spetsarne. Jag 

 uppsökte der före de små i ofvannämde reser v- 

 dveoler befintliga tandfrön, och fann att h var- 

 je sådant hade på spetsen, eller det ställe, som 

 motsvarade densamma, en liten, emalj-portion. De 

 tillspetsade koniska framtändernes frön hade blott 

 sjelfva yttersta spetsen emalj-beklädd. De lins- 

 formiga fröna till de trubbiga tänderne i Vomer 

 hade, på sin nästan platta, strålformigt tecknade 

 kron-yta, i midten en liten, hvit upphöjning af 

 emalj, hvars bredd vid basen icke var fullt | 

 Bar. lin. Att en fisk, som begagnar sina tänder 

 att sönderkrossa tjocka Musslor, Snäckor, Humrar, 

 Echini o. d., snart måste afnöta dessa små emalj- 

 spetsar., och att denna bildning här svårligen 

 kan vara af någon nytta, tyckes vara klart. 



