110 



ock den sista ringen , ytterst i roten, kommer att 

 stå, liksom ytterst af alla. Samma ringar, eller 

 bälten synas äfven ofta på de slitna ersättnings- 

 tänderne af hästen. På några kindtänder af det- 

 ta djur såg jag dessa ringar i yttersta delen af 

 roten, emedan denna saknade betäckning af cor- 

 tical-substans ; de voro här vida finare än på 

 framtanden, och kunde knappast ses med blotta 

 ögat. På mjölktänder har det ej lyckats mig 

 att upptäcka dessa ringar. Vid longitudinella 

 brott, eller polerade längd-genomskärningar af 

 emaljen synas i det inre af densamma, dels med 

 blotta ögonen, dels med loupe, tvenne slag 

 andra teckningar. Det ena utgöres af mest 

 brunaktiga parallel-streckj h vilka i tänder med 

 onötta kronor böja sig omkring tandbenets kron- 

 spetsar (Tab. IV, fig. 7 J*), men gå till sidorne, 

 särdeles i tänder med viggformiga kronor, nästan 

 parallelt med tandens axel (Tab. IV, fig. 7 dy 

 Af dessa streck upptäckes endast ett litet antal 

 •med blotta ögonen; då man deremot betrak- 

 tar dem med en stark loupe så ser man flere 

 finare ordningar liggande inom de gröfre, med 

 blotta ögonen synbara. Äfven i mikroskopet 

 och vid stark förstoring ser man att dessa 

 strimmor bibehålla sin bruna skuggning. De 

 tyckas vara märken efter olika perioder af emal- 

 jens bildning, liksom de, kring ca vitas pulpa? 

 gående, linierne i tandbenet. Jag kan icke af- 

 göra om de tillkomma genom brun färgning af 

 sjelfva tandbenet, genom förening af parallela 

 skuggor från emalj-trådarnes tvärstreck , eller ge- 

 nom begge dessa omständigheter gemensamt. Jag 

 är snarast böjd att tro, det begge dessa omstän- 

 digheter bidraga till deras bildning, emedan jag 

 på tunna tandskifvor, som varit nedlaggde i en 

 stark solution af kaustikt kali, såg att tvärstrec- 



