III 



ken i somliga af dessa linier, hade bétydligen 

 tilltagit i tjocklek, bildande en mängd små pa- 

 rallela vinklar med sjelfva emalj-trådarnes mel- 

 lanstreck. I andra af de bruna linierne syntes 

 emalj-trådarnes tvärstreck ganska svagt. 



Schreger (1. c.) fann, att emaljen i horison- 

 tela tvärsnittsytor bildade trenne olika band , el- 

 ler lager; nemligen ett yttre grått > ett mjölk- 

 lwitt mellanlager och ett inre åter grått lager ^ 

 som låg omedelbart på tandbenet. Dessa lager 

 äro tydligen de ofta för blotta ögat synbara, 

 gröfre , eller kanhända flere tillsammans , för blot- 

 ta ögat oskiljbare, af de bruna strecken. — Jag 

 fann dessa streck särdeles fina, tättgående och 

 parallela i den knöliga kindtanden af Lodjuret; 

 de voro i en kindtand af Svinet något gröfre, 

 men särdeles skarpt, brunt tecknade, liksom drag- 

 na med en liniai, på nästan lika afstånd från 

 h varandra, till ett betydligt antal och för loupe 

 endast , som en brun skugga synliga. Hos Hästen 

 och Fåret syntes dessa strimmor endast som bre- 

 da, bruna skuggor intagande en större bredd. 



Det andra slaget af teckningar, som på längd- 

 skärningar eller längdbrott, knappast med blot- 

 ta ögat, men väl med loupe synas i det inre af 

 menniskotandens emalj , äro korta _, hvitaj för det 

 mesta bågformigt böjda i förhållande till läng- 

 den, breda strimmor, som vid emaljens slut mot 

 tandhalsen ligga starkt utåt och äro i kronan 

 mot h varandra vända, så att säga stående. Des- 

 sa teckningar synas egentligen endast vid svaga- 

 re förstoring på mörk botten, och gå än i lika, 

 än i olika riktningar med emalj-trådarne. Det 

 är egentligen dessa emalj-trådar som Schreger 

 afbildat och lösligen beskrifvit under namn af 

 Fasersfreisen (1. c.) Då praeparatet betraktas 

 emot dagen med loupe , eller med genomfallande 



