\ 21 



längd, och dessutom gingo flere gröfre kanaler 

 temmeiigen parallelt, men mycket glest inifrån 

 och utåt. De ofvaunämde körtel-lika cellerne 

 voro un°efärli°en J P. ]. i diameter, de srofva 

 rörens tjocklek var | mindre. Särdeles anmärk- 

 ningsvärdt var det, att cortical-cellerne ingingo i 

 ganska stora, och talrika föreningar med cellerne 

 i det yttre af sjelfya tandhenet. Cortica [-substan- 

 sen i tandgroparne var i högsta grad porös, be- 

 stående af ännu mera oregelbundna ror och cel- 

 ler, än på ofvannämde ställen. 



Hos Oxen är cortical-beläggningen vida star- 

 kare, än hos Fåret ; de of van omförmälde , grof va 

 rören voro här ordentligen greniga och gingo li- 

 kaledes, i en nästan horisontal riktning, på sidor- 

 ne af tanden. Cellerne voro mindre, och mera 

 regelbundna än hos Fåret. De lågo ganska tätt, 

 närmade sig den runda formen, och hade unge- 

 färligen T |g P. 1. i diameter. Man har vanligen 

 ansett det så kallade kittet, eller cortical-sub- 

 stansen, endast tillhöra tandkronan , eller den med 

 emalj belaggda delen af de idislande djurens 

 tänder. Att detta är oriktigt, synes af det, som 

 redan härom är anfördt om cortical-belägorningen 

 på Fårets tänder; än mer öfvertygas man härom 

 vid undersökningen af somliga oxtänder med 

 oformligt klumpiga fötter. Denna deformitet har 

 jag nemligen funnit härröra af en alltför stark 

 afsättning af cortical-substans ifrån alveolen. Nå- 

 gra sådaue tänder finnas i Garolinska Institutets 

 samlingar, och det är efter en af desse, som jag 

 ansett vara upplysande att här bifoga en teck- 

 ning (Tab. IV, fig. 6). 



Cortical-substansen hos Hästen är rika- 

 re på oröfre rör, af omkring X P. 1. bredd, 



lo ' O 50 . . 



som gå nästan horisontalt utifrån inåt och dela 



