1 2 



på den mångfald af -former, som däggdjurens, 

 amphibiernes och iiskarnes tänder erbjuder, helst 

 dä. dertill kommer deras olikhet, efter de olika 

 ställen h varpå de äro fastade, samt på olikheten 

 emellan mjölktänder och permanenta tänder, så 

 kan en livar finna, att en fullständig undersök- 

 ning af detta ämne skulle erfordra llere års ar- 

 bete och upptaga en dryg volum. Jag inser äf- 

 ven, att mina observationer ej kunna göra an- 

 språk på ofelbarhet, emedan äfven denna vinnes 

 i den grad. som observationerne med noggran- 

 het fullföljas i en större mångfald. Det är nem- 

 ligen, enligt min erfarenhet, ur denna mångfald, 

 som de mest dunkla förhållanden lättast upply- 

 sas. Så länge jag sålunda inskränkte mig till 

 undersökningen af menniskans tänder, så förbi- 

 såg jag äfven de, för kännedomen om tandbe- 

 net, så vigtiga bencellerne: länge undgingo mig 

 äfven rörens delningar, så väl som deras högst 

 intressanta för» reningar o. s. v. Jag kan såJun- 

 da icke anse denna uppsatts annorlunda, än som 

 en grundläggning för kommande undersökningar, 

 hvilken jag öfverlemnar till allmännare känne- 

 dom, för att kunna så mvcket strängare prof vas 

 och fullbordas. Ämnet har visat sig för mig 

 af så stor vigt, och dess bearbetning här skänkt 

 mig ett så stort nöje, att jag på det högsta ön- 

 skar sjelf fä tillfälle, att efterhand kunna fylla 

 en del af de brister, jag redan insett. Några all- 

 männa resul täter kunna dock dragas af de facta, 

 h vilka jag här haft äran framställa, jemförde med 



åtskilliga observationer öfver närbeslägtade bild- 

 el o 



ningar; dessa resultater äro i korthet följande: 



De däggande djurens tänder bestå i allmänhet 

 af de tre substanserne , tandbenet, emaljen och cor- 

 tical-substansen. Samma tre substanser bilda äfven 



