i3o 



rör endast företer några fä, kunna då anses som 

 spår efter andra periodiska förändringar i pulpa? 

 ställning, som föregått under längre perioder un- 

 der det att de mindre rörelser, som frambringat 

 de korta rör-undulationerne , oafbrutit fortfarit. 



En sådan regelbundenhet tillhör egentligen det 

 tandben, som är bildadt, när en tand framkom- 

 mer genom tandköttet. Det tandben deremot, 

 som bildas sednare , förlorar mer och mer denna 

 regelbundenhet, så att rören i de yttre ändarne 

 af rötterne och den inre tandbensmassa, som fyl- 

 ler det innersta af ca vitas pulpa?, visa de mest 

 oregelbundna och olika böjningar. I denna, sist 

 bildade benmassa, visa sig grenarne af rören bäst, 

 just af det skäl att stammar, så väl som grenar, 

 förlorat deras parallelism , ända till den grad att 

 man knappast igenkänner samma bildning. I 

 denna oregelbundna tandbens-bildning visa sig 

 äfven de största cellerne, och här ser man sär- 

 deles väl, både rörens ingång i cellerne och in- 

 bördes öfvergång i nätlika maskor. Mångenstä- 

 des företer denna bildning en så stor likhet med 

 vissa andra benbildningar , att man snarare skul- 

 le anse den tillhöra vanligt ben, än tandbenet; 

 från benet skiljes den dock genom rörstammarnes 

 erofhet. — Tandrören i menniskotänderne förete 

 den största regelbundenhet, de finaste rörförgre- 

 ningar och de minsta, svårast upptäckbara celler. 



Hos många djur delar sig pulpa, sedan det 

 yttersta skalet af tandbenet är bildadt {Bracly- 

 piiSj TrichechiiSj EsoXj, Gadas., Anarrhichas m. fl.). 

 Efter denna delning formeras särskilta lager om- 

 kring h varje pulpa? klyfning. Den tandbens-bild- 

 ning , som sålunda tillkommer, närmar sig än mer 

 till likhet med en vanlig benbiidning. De i trå- 

 dar utsträckte delningarne af pulpa visa då den 



