1 36 



vervägande rikedom på benceller och mindre con- 

 tinuerade, i allmänhet finare, ofta helt irreguii- 

 era benrör. Den bildas hos en del djur (Eie- 

 phanten, Hästen, Oxen o. fl.) förnämligast inom 

 den ännu slutna foliiculus dentis , såsom emaljens 

 yttre beklädnad; men äfven hos dessa djur af- 

 söndras den hela lifs tiden igenom, ifrån den hin- 

 na, som inom alveolen omgifver tandens infäll- 

 da del. Hos de fleste djur med enkla tänder, 

 liksom hos menniskan, utgör den endast en be- 

 läggning omkring den delen af tanden , som icke 

 är emalj-beklädd. Hos Bradypus, som saknar 

 emalj, bekläder den hela tanden. 



Dess afsättninff omkring rotändan af tan- 

 den blir i samma mån starkare, som ca vitas 

 pulpas blifvit tillsluten, och pulpa sjelf i sam- 

 manhang dermed förminskats. De lina benrö- 

 ren i cortical-substansen ingå i då omedelbara 

 förbindelser med bencellerne och benrören i tand- 

 benet, så att detta sednare äfven utifrån kan er- 

 hålla de, för detsamma nödvändiga safter , sedan 

 pulpa så godt som upphört att existera. Hos vis- 

 sa djur företer cortical-substansen äfven gröfre 

 kanaler, h vilka hafva ungefärligen samma tjock- 

 lek, som merg-kanalerne i benet. I den corti- 

 cal-substans , som på en del tänder tillsluter den 

 annars öppna ändan af cavitas pulpa?, öppna sig 

 dessa rör inåt nämde cavitet, och innehålla de 

 blodkärl, som tillhöra sjelf va pulpa. De gröfre 

 rör, som finnas på den, utom tandköttet beläg- 

 na, blottade cortical-substansen, syntes lomma, 

 och äro troligen endast lemningar af blodkärl, 

 som varit verksamma under densammas bildning. 

 Det är emedlertid troligt, att de egna, fina rö- 

 ren och cellerne, äfven i denna substans under- 

 hålla ett ombyte af särskilta, från blodet af- 



