20J 



äro fyllde med trapp förekomma ofta; men trap-» 

 pen år rafflad. 



Söder om Bräms, på gränsen emellan Cal- 

 mar Län och Blekinge, såg jag ett fenomen, som 

 tycktes göra undantag ifrån ofvananförde anta- 

 gande. Vägen går der, på en lång sträcka, öf- 

 ver släta gr an i t hällar, hvarå räfflor väl icke sy- 

 nas, ty graniten är för grofkornig, för att kunna 

 antaga sådana; men man kan dock genom obser- 

 verande af stöt- och lä-sidorna någorlunda de- 

 terminera räfflornas direktion. Säkert är åt- 

 minstone, att ytan hlifvit genom rullstensflo- 

 dens framfart afnött. Men hällarnes yta ligger 

 nu icke uti ett fortgående continuum, utan är 

 afbruten, och styckena, som setat tillsammans 

 under nötningen, ligga nu med sina kanter öm- 

 som upphöjda och sänkta, ungefär så som styc- 

 ken af is ligga, då isen bildats vid högt vatten, 

 men vattnet har fallit undan, och isen hvilar på 

 den ojemna bottnen. Deraf kunde ingen annan 

 slutsats dragas, än att rubbningen vore en följd 

 af någon underjordisk orsak. Men då man reser 

 längre fram åt vester, samt kommer nära Lösens 

 kyrka, så ser man, ett par hundrade steg ifrån 

 vägen vid ett torp, några klippor af ett särdeles 

 utseende. Betraktar man dessa närmare, så fin- 

 ner man, att de alla äro stycken af en större 

 häll, som varit rafflad på öfre ytan, samt att 

 denna häll, genom en horisontel, något åt norr 

 stupande lossna, varit skiljcl ifrån det underlig- 

 gande berget. Äfvenså upptäcker man lätt, att 

 nämcle häll genom en stöt norrifrån blifvit skuf- 

 fad ett stycke söder ut, hvarvid den dels kros- 

 sats af stöten, dels gått sönder af egen tyngd, 

 på det ojemna underlaget. Något sådant torde 

 äfven vara händelsen med förr omtalte hällar, 



