207 



Om rullstens-strömmens sannolika hastighet. 



På åtskilliga ställen såg jag, redan vid första 

 början af dessa observationer, ätt om två-rafflade 

 klippor lågo efter hvarandia uti räfflornas direk- 

 tion, samt på nära håll, så var den nordligaste 

 på stötsidan, derest denna ej var för brant, raff- 

 lad ända ned till marken, då deremot den sed- 

 nares stötsida varit skyddad af den framför stå- 

 ende klippan. Dervid märkes det tydligen, att 

 då rullstenå*rne passerat öfver högsta höjden af 

 den första klippan, så hafva de stött an vid ett 

 visst djup på den sednare. Om man då kan be- 

 stämma den punkt der rullstenarne hafva lemnat 

 den förra klippan, samt den punkt der stöten 

 skett på den sednare, och man mäter deras af- 

 stånd både horisontelt och i afvägning, så var 

 det att hoppas, att man, med antagande att fall- 

 höjden på en sekund förr varit densamma som 

 nu, således skulle kunna beräkna huru stor den 

 horisontela hastigheten hos rullstenarne varit. 



Också har flitig forskning gjorts, att finna ett 

 ställe der en sådan mätning kunde göras; men 

 hittills har det ej lyckats; tv dels har afståndet 

 varit for obetydligt emellan punkterne, dels haf- 

 va slällen, der någon förhoppning varit att finna 

 en sådan lägenhet, varit öfvertäckte med stora 

 jordmassor, och dertill kommer något som gör 

 att det aldrig riktigt torde lyckas, den omstän- 

 digheten nemligen, att rullstenen legat omgifven 

 af grus och sand, h vilka, jemte vattnet, hindrat 

 dess fria fall samt gör all beräkning omöjlig. 



Sedermera framställde sig den förhoppnin- 

 gen, att man på östra eller vestra sluttningen af 

 något slätt berg, skulle kunna fullfölja en räffla 



