220 



tan, som på större kartor, provinskartor och Herr 

 af Klints sjökort. Att döma af den nya Gene- 

 ralstabs-kartan öfver Ryssland, skulle den norra 

 kusten af Finska viken > på dylikt skäl, vara lä- 

 sida, samt södra kusten stötsida. En god karta 

 öfver Norra Amerika skulle kunna upplysa om 

 räfflornas direktion i detta land. 



g) Slutligen må äfven, såsom ett bevis för ofta- 

 nämde antagande, anföras den betydliga olikhet, 

 som finnes uti räfflornas direktion på topparne af 

 Omberg _, Taberget j Billingenj Kinnekulle och 

 Stora Tiveden (öster om Finnrödja kyrka), samt 

 räfflorna vid östra fölen af dessa berg. På top- 

 parne har floden följt den allmännare direktionen, 

 då den deremot nere vid bergsfoten måst rätta 

 sig efter landets alla ojemnheter, för att emellan 

 dessa kunna slingra sig fram. 



Det rätta förhållandet kan dock endast i 

 framtiden uppdagas. 



§ 12. 



Om Sandåsarna. 



Frågan om sandåsarnas bildning har synbar- 

 ligen sammanhang med det som omtalats uti fö- 

 regående §, och får på samma gång med dess 

 hufvud fråga sin upplösning. Emedlertid har jag, 

 efter som deras tillvaro förr väckt så mycket 

 uppseende, äfven dera fästat uppmärksamheten. 

 Till en början bör då anmärkas, att de på Friherre 

 Hermelins och Herr af Forsells kartor icke äro al- 

 deles riktigt tecknade. De finnas i naturen sällan i 

 så långa utsträckningar, som de på kartorna finnas 

 utförde; ty på marken utgöras de af flere smärre 

 åsar, som sins emellan icke hafva annat samman- 



