222 



lefvande, i första rummet ingen växt och till 

 följe deraf , i andra rummet, icke djur eller men- 

 niskor, kunnat der uppehålla sig. 



Men om det ej ar oss tillåtet, att inse or- 

 saken till denna kraft, så böra vi dock icke upp- 

 gifva hoppet, att kunna utröna dess beskaffenhet. 



Då vi se, att rullstenarne varit uti rörelse 

 emot de jordfasta bergens yta, samt att de förra 

 med en betydlig kraft stött emot de sednare, så 

 är det tänkbart, att denna kraft-yttring kunnat 

 uppkomma på två olika sätt. Antingen på det 

 sättet, att rullstenarne af någon yttre orsak satts 

 i rörelse på jordklotets yta, sorn sjelf relativt till 

 dem var i hvila, eller också på det sättet, att 

 jordklotet kommit i rörelse uti en direktion, ef- 

 ter hvilken rullstenarne relativt voro uti hvila. 



De hypoteser, som i dessa afseenden äro 

 uppkastade, om förändring uti jordens rotations- 

 axel, om förändring uti rotationens hastighet, om 

 följderne af dagjemnings- punkternas precession 

 och den ena eller andra polens närmande till 

 solen eftersom denne komme att vara uti epi- 

 geum då den tillika för samma pol stode högst, 

 vederläggningarne deremot, vattenflödens -hypo- 

 teser med deras vederläggningar, äro väl kän- 

 de, men uppmuntra icke att försöka en till- 

 ökning uti dylika förslagsmeningars antal. Det 

 är dessutom i sin ordning, att först riktigt obser- 

 vera fenomenet, samt att sedermera söka utreda 

 orsaken. 



Uti närvarande fall komme det i sådan af- 

 sigt derpå an, att uppsöka ett kännetecken, som 

 visade, om rullstenen rörts emot jorden eller jor- 

 den emot rullstensmassan. Ett sådant kunde 

 möjligtvis finnas. 



