234 



ken i Unter-Oesterreich samt Steijermark, varit 

 i tillfälle att göra några iakttagelser i afseende 

 på rullstenarne och deras väg i Österrikes Alp- 

 länder; och h vilka iakttagelser jag beder att få 

 lägga till det, som jag förr i detta afseende 

 haft äran anföra. 



Som bekant är, bestå dessa alper hufvud- 

 sakligen af kalk, nemligen den egna sort, som 

 en tid kallats Alpenkalk; men som i sednare 

 tider börjat att anses såsom öfverensstämmande 

 med den understa delen Jur a-kalk. Efter hvad 

 jag hade i minnet, sedan jag förra gången be- 

 sökte dessa alper, och h varvid jag fattade det 

 begrepp derom, att de bestodo af en samling 

 af py ramidala bergmassor, med starkt stupande 

 eller ofta lodräta väggar, hade jag på förhand 

 föga eller ingen förhoppning, att här få se räff- 

 lor. Af geologiska uppgifter är det äfven be- 

 kant, att här ej skulle förekomma rullsten. Men 

 redan på föga afstånd ifrån Wien, finner man 

 ej allenast rullsten, ehuru af mindre sort, utan 

 hos bergen äfven en betydlig likhet med de 

 Skandinaviska i det afseendet, att deras norra 

 sluttning är mer utsträckt, då den södra är mer 

 brant. I afseende på de subalpinska bergen, 

 h vilka till stor del bestå af de bergarter, som 

 af Keferstein kallades Fliisch , så är det all- 

 mänt gällande, att de hafva en afrundad form, 

 men deras lösa bergarter (sandsten och lerskifer) 

 bära icke spår af räfflor. Hvad åter kalkalper- 

 ne beträffar, så fann jag, tvärtemot hvad jag 

 förr trodde mig minnas, som tvärt emot de fle- 

 sta teckningar, som föreställa alperne, och h var- 

 vid artisterne synas hafva bemödat sig att gifva 

 alperne ett spetsigt utseende, att nemligen stör- 

 sta delen af dem på topparne äro tvära, på 



