307 



de Physique T. XXXVIII, p. 4<5). H an här- 

 leder bladens gröna, gula och röda färg från ett 

 enda färgämne, som han anser, genom inverkan 

 af reagentia, kunna förvandlas från den ena färg- 

 nuansen till den andra, och som han, i anled- 

 ning deraf kallat chromul. Redan Leopold Gme- 

 l(n (Dess Handbuch II, 633) har visat, att det 

 icke lyckades för honom att, på sätt Macaire 

 uppgifvit, med sjTor förvandla bladgrönt i gult, 

 eller med alkali återföra bladgult till grönt. 



Mina försök visa att Macaires resultater äro 

 oriktiga; att bladgrönt, som med skönt grön 

 färg är lösligt i koncentrerad saltsyra, icke låter 

 med ännu kända artificiella utvägar förvandla 

 sig till bladgult; att detta icke kan återföras till 

 bladgrönt; och alt bladrödt, ehuru det med al- 

 kali ger grönt, är någonting helt annat, än en 

 artförändring af bladgrönt. 



Bladgult. (Xanlhophyll.) 



Med namnet bladgult menar jag här det 

 gula ämne, hvaraf höstlöfven hafva sin gula 

 färg. — För att erhålla detta, begagnade jag rent 

 gula löf af Pyrus communis, valda af det skäl, 

 att löfven på detta träd hade ett renare gult än 

 på andra, och att ända till bladstjelkarna voro 

 gula. Som jag hade funnit, att löfvens färg under 

 torkningen blef brun, använde jag dem nyss 

 afplockade. De inpackades i ett glaskärl och öf- 

 vergjötos med alkohol af 0.833 e. v., så att de 

 fullt deraf betäcktes, och att, då kärlet tillslöts, 

 ganska litet luft blef qvar. På detta sätt lera- 

 nades de i 3 dagar på ett tempereradt ställe. 

 Alkoholn hade färgat sig mycket gulare än löf- 

 ven, som nu voro blekare till färgen. Alkohol - 



K. V. Acad. Handl. 7836. 17 



