260 



alkalier lösa det icke i köld , men färgas något 

 deral' i kokning. 



Af dessa försök torde kunna slutas, att blad- 

 gult är ett medelting emellan harts och fet olja, 

 mera likt olja än harts, men skiljande sig från 

 de feta oljorna , genom sin oförmåga att saponi- 

 fieras. 



Då bladgrönt försvinner i den mån bladen 

 blifva gula, torde det vara tydligt, att det gula 

 färgämnet bildat sig på det grönas bekostnad, 

 genom en förändrad organisk process i de af 

 frosten angripna löfven. Hvari denna förändring 

 består, kan ännu icke gissas. Det har icke lyc- 

 kats att, på sätt Macaire uppgifvit, genom in- 

 verkan af alkali återställa bladgrönt af bladgult 

 medelst en längre inverkan af alkali. 



Det återstår mig, att säga ännu något om 

 löfvens bruna färg och ett fett ämne, af egen 

 natur, som jag funnit i päronlöf, och som möjli- 

 gen icke finnes i alla trädslags blad. De med 

 kall alkohol utdragna bruna löfven kokades med 

 alkohol. Vätskan fick en dragning i gult och si- 

 lades kokhet genom linne. Den afsatte under 

 afsvalning en myckenhet gelatinösa klumpar, som 

 upptogos på ett filtrum af linne och tvättades 

 med kall alkohol, till dess all den gula moder- 

 vätskan gått igenom, hvilket gick mycket trögt. 

 Efter intorkning liknade det krita, men var 

 mjukt för känseln som talkjord. Detta ämne hö- 

 rer uppenbarligen till samma klass af kroppar, 

 som bladgult. Det är ett icke saponifiabelt, solid, 

 färglöst fett, som smälter kring +73 , och som 

 vid luftens uteslutande låter öfverdistillera sig 

 oförändradt. Det brinner med lysande låge. Lö- 

 ses alldeles icke i vatten, behöfver, vid +i5°, 

 425 d. kall alkohol af 0.833, men löses i vida 



