266 



färgämnet med ättiksyrad blyoxid. Denna fäll- 

 ning är grön, likväl ej gräsgrön, såsom al" blad- 

 rödt, utan blågron; men åen är alldeles lik den, 

 som, efter syrornas utfällande ur saften, fås ge- 

 nom fällning med blysaltet, och visar, att den 

 blå färgen tillhört föreningen med citronsyradt 

 bly. Jag vet icke, om äplesyradt bly också 

 förenas med färgämnet; ty detta salt kan utko- 

 kas ur den blå fällningen och anskjuter färglöst 

 ur den svalnande vätskan. 



Den blågröna fällningen, som erhållits di- 

 rekte ur saften, efter syrornas afskiljande med 

 ättiksyrad blyoxid, sönderdelad med vätesvafla, 

 ger en vackert mörkröd vätska, som, afdunstad 

 till torrhet i vattenbad, lemnar ett mörkrödt ex- 

 trakt, hvarur vattenfri alkohol utdrager färgäm- 

 net, med lemning af en brun massa, som beslår 

 af färgämnets afsats och pektin. Om den upplö- 

 ses i litet kaustik ammoniak och blandas med 

 litet ättiksyra, så gelatinerar pektin, ehuru något 

 färgadt af afsatsen. — Det färgämne, som erhål- 

 lits ur de fällda blysalterna, lemnar vid åter- 

 upplösning i vattenfri alkohol endast afsats. Efter 

 alkoholns afdunstning öfver svafvelsyra eller 

 chlorcalcium i lufttomt rum, erhålles färgämnet 

 rent. 



Det bildar nu ett genomskinligt, mörkrödt 

 extrakt, i alla förhållanden lösligt i vatten och 

 alkohol, olösligt i ether. Dess färg är likväl nå- 

 got litet mer åt purpur, än färgen på bladrödt 

 af Ribes Grossularia. Den ger i vattenupplösning, 

 under intorkning i vattenbad, brunröd afsats af 

 alldeles lika förhållanden med den ur bladrödt. 

 Med alkalier och färglösa saltbaser ger den gröna 

 föreningar, men deras gröna färg drager något 

 i blått och är ej gräsgrön, som af bladrödt; 



