J2ÖO 



hinna. Användes en lindrig värme, sker anlöp- 

 ning och oxidation hastigare, liksom fallet är med 

 arseniken, och blyet blir sålunda inom ett eller 

 annat dygn fullkomligen betäckt med den grå 

 hinnan. Ulan allt tvifvel bildas här, såsom äf- 

 ven hittills varit antaget, en suboxid ; men den 

 största svårighet företer sig, att kunna på denna 

 väg åstadkomma någon till försöks anställande 

 användbar qvantitet. Filspån, insatta i vattenkloc- 

 kan, erhålla väl en märklig tillökning i vigten, 

 men ehuru filspånen äro ytterst fina, kan dock oxi- 

 dation icke blifva annat än superficiell. Ett ansläldt 

 försök tyckes dock utvisa, att man genom en fuk- 

 tig lufts verkan torde kunna producera denna 

 suboxid, i en märkligare qvantitet. Om nemli- 

 gen en amalgama af kemiskt rent bly insattes i 

 en glasflaska, i hvilken en liten portion vatten- 

 gas insläppes, och flaskan flitigt omskakas, under 

 det luften alltid emellanåt får tillträde, så bildas 

 ett svartgrått pulver, som genast afskiljes ifrån 

 amalgaman, och som torde utgöra eller innehålla 

 samma suboxid. Dock har jag icke hittills haft 

 tillfälle, att närmare undersöka denna produkt. 



Blyets förhållande till vatten i liqvid form 

 är i flera afseenden särdeles märkvärdigt, så väl 

 under kolsyrans inverkan, som under dess ute- 

 stängande derifrån. Redan förut äro af flere 

 kemister undersökningar anställda öfver denna 

 metalls och vattnets verkningar inbördes, och föga 

 ges något annat lika specielt ämne, om h vilket 

 så mycket blifvit alhandladt. Det följande skall 

 utvisa, att om blyets och vattnets inbördes för- 

 hållande ännu mycket var att iakttaga. 



Inläggas friskt tillskurna stycken af metal- 

 liskt bly i rent distilleradt vatten, så bildas på 

 ögonblicket en sky af blyoxid-hydrat, som fäller 



