3o5 



finnes i föreningen. Kane bar icke anställt något 

 sådant försök, men öfverlemnat sin åsigt att be- 

 kräftas af framtida undersökningar med andra me- 

 tallers förhållande till ammoniak. Men det är 

 klart, att dessa undersökningar, äfven om de an- 

 ställas med den af Kane nu använda sorgfällig- 

 het, lika lätt kunna lemna tvifvel öfriga, i syn- 

 nerhet som jag tror, att ingen af de öfriga me- 

 tallerna egnar sig åtminstone bättre till denna 

 frågas afgörande, än qvicksilfver. Har deremot 

 frågan blifvit bestämd genom försök på en sådan 

 metall, som kan anses i detta fall lemna säkra resul- 

 tater, så tjenar sedan analogien till rättesnöre för 

 bedömmandet af de öfriga metallernas förhållande, 

 der genom försöket intet med säkerhet kan afgöras. 



De försök, jag anställt på prascipitatet, hafva 

 således skett i afsigt att få afgjordt, om det inne- 

 håller svre eller ej, och resultaten skola utvisa, 

 att det sednare är fallet, eller att prcecipitatet 

 icke innehåller syre. Sedan jag nu nämt anled- 

 ningen till mina försök, torde jag här få anföra dem. 



Jag har utgått från den synpunkt, att om 

 prascipitatet innehåller qvicksilfverchlorid förenad 

 med qvicksilfveroxidammoniak, så bör, då torr chlor- 

 vätgas ledes öfver detsamma, vatten och följakt- 

 ligen liqvid saltsyra bildas; innehåller deremot prce- 

 cipitatet qvicksilfverchloriden förenad med qvick- 

 silfveramid, så kan hvarken vatten eller liqvid 

 saltsyra uppkomma. Yäges derjemte återstoden 

 så erhålles derigenom en ytterligare kontroll, eme- 

 dan man efter ammoniakformeln måste få en rin- 

 gare och efter amidformeln en större återstod. 



Då enligt Kane's erfarenhet, det hvita prse- 

 cipitatet förvandlas af kallt vatten småningom och 

 af varmt vatten ganska hastigt i en mera basisk 

 förening, så har jag varit angelägen, att erhålla 



K. V. Acad. Harull. i836. 20 



