3o6 



till analysen ett praecipitat, fritt från denna föro- 

 rening, h vilken, såsom lätt inses, skulle hindrat 

 att erhålla ett bestämdt resultat; jag har derföre 

 användt praecipitatet i ofullkomligt uttvättadt till- 

 stånd, då det således ännu var smittadt af sal- 

 miak, men hvilken inblandning icke kunnat inflyta 

 på resultatet annorlunda, än att förlusten blifvit 

 obetydligt större, än hvad den eljest bord t blifva. 

 Praecipitatet inlades i den ena af tvenne ku- 

 lor, utblåsta på ett glasrör, som var så böjdt, att 

 kulorne kunde nedföras i en skål med vatten, 

 och derstädes upphettas i vattenbad. Under upp- 

 heltningen leddes, medelst inblåsning från en 

 blåsbälg, öfver chlorcalcium torkad luft genom 

 kulorne. Då praecipitatet icke förlorade mer i 

 vigt, vägdes det till analysen, och utsattes deref- 

 ter för en ström af torr chlorvätegas, sedan först 

 den fuktighet, som under vägningen möjligen kun- 

 nat absorberas, genom förnyad inblåsning af luft 

 blifvit utdrifven. Under det chlorvätegasen, som 

 utvecklades ur omkristalliseradt och smält chlor- 

 natrium med destillerad svafvelsyra, fick genom- 

 strömma, upphettades praecipitatet i början endast 

 till ioo°, och hölls vid denna temperatur i nära 

 en timme, h varefter hettan småningom ökades, 

 till dess massan var fullkomligt flytande; den bil- 

 dade då ett genomskinligt liqvidum som bestod 

 af qvicksilfverchlorid och salmiak. Iakttages icke 

 denna försigtighet vid upphettningen, så händer 

 lätt, att de delar af praecipitatet, som ligga när- 

 mast kulans väggar, och hastigast upphettas, sön- 

 derdelas innan chlorvätegasen hunnit genomträn- 

 ga massan, som då på dessa ställen gulnar och 

 förvandlas i kalomel, på samma sätt, som då 

 piacipitatet för sig sjelft upphettas. Under ope- 

 rationen bildades en högst ringa mängd af ett 



