01 I 



antal atomer qvicksilfver och chlor, som den gula 

 kroppen, och som erhölls, då qvicksilfveroxid koka- 

 des med öfverskott af qvicksilfverchlorid, upphetta- 

 des, förut torkadt vid ioo°, till en temperatur af om- 

 kring i5o° i en ström af torr ammoniakgas; dervid 

 bildades vatten, och en gul kropp, af alldeles samma 

 utseende, som den, hvilken uppkommer genom 

 prcecipitatets sönderdelning med vatten eller alkali. 

 Med denna öfverensstamde den äfven i egenskaper. 

 Behandlad med en lösning af kaustikt kali, utveck- 

 lade den ingen ammoniak, äfven i upphettning; 

 detta förhållande står i fullkomlig överensstäm- 

 melse med det här anförda försökets resultat; ty 

 af detsamma synes, att vätets frändskap till syre, 

 att bilda vatten, och qvicksilfrets till amid är 

 större än qvicksilfrets frändskap till syre, derföre 

 sönderdelas vid tillsats af kali icke eller vatten, 

 utan hvilken sönderdelning åter ammoniak vid 

 detta tillfälle ej kan utvecklas. Deremot utveck- 

 lar den ammoniak med KS, och förvandlas i svaf- 

 velqvicksilfver, och med salpetersyra utvecklade den 

 röda ångor. Salpetersyrligheten har alltså i dessa 

 båda försök icke kunnat uppkomma på annat sätt 

 än genom närvaron af metalliskt qvicksilfver som 

 oxiderade sig på bekostnad af salpetersyran. Se- 

 dan försöket sålunda afgjort, att metalliskt qvick- 

 silfver finnes i föreningen, så är äfven på samma 

 gång ådagalagdt, att vätet och qväfvet der ingå 

 som amid, af skäl, som vid betraktande af progci- 

 pitatets sammansättning, af hvilket den gula krop- 

 pen uppkommer, för hvar och en böra vara tyd- 

 liga, utan att de här särskilt omnämnas. 



Sedan försöken numera gifvit vid handen, att 

 qvicksilfveramidid kan existera i förening ined 

 qvicksilfveroxid, så måste den förmodan otvunget 

 uppstå, att de genom ammoniaks inverkan på sal- 



