3i4 



stämma sammansättningen af qväfvets och vä- 

 tets förening i dem. — Jag har icke utsträckt 

 undersökningen till dylika qvicksilfversalter bilda- 

 de med andra syror, emedan de resultater jag er- 

 hållit med det nu beskrifna saltet, kunna med 

 all sannolikhet antagas gälla för alla dylika q vi ck- 

 silfverföreningar, som uppkomma genom inverkan 

 af liqvid ammoniak; jag har derföre nöjt mig med 

 detta generella resultat, i synnerhet som afsigten 

 med min undersökning endast varit, att erhålla 

 ett sådant. 



Om slutligen de nu omtalade föreningarne 

 böra betraktas som dubbelsalter, eller som basi- 

 ska salter der qvicksilfveramididen ersätter helt 

 och hållet eller en del af oxiden, måste ännu 

 lemnas oafgjordt. Emellertid torde, i min tanke, 

 företrädet tills vidare lemnas åt den åsigt, enligt 

 h vilken qvicksilfveranridföreningarne anses som ba- 

 siska salter, emedan efter det andra föreställnings- 

 sättet alla de salter, som innehålla 3 at. qvick- 

 silfver, t. ex. de flesta af dem, som Harff nyli- 

 gen framställt med växtsyror, och h vilka, utan att 

 genom försök är bevisadt, att de innehålla amid, 

 likväl med all sannolikhet kunna anses vara ana- 

 loga med de i det föregående beskrifna salterna, 

 skulle vara dubbelföreningar af ett neutralt syre- 

 salt med ett syrebasiskt amidsalt, eller tvärtom, 

 t. ex. [(HgI+Hg) + (HgNH 2 )] — ett föreningsför- 

 hållande, som åtminstone hittills är ovanligt. 



