3a3 



fordrades han till förste Expeditions-sekreterare 

 och förblef vid denna befattning- till 1789, då 

 han, med anledning af Riksdags-förhållanden, be- 

 gärte och erhöll afsked. Han egnade nu sin tid 

 åt jordbruket och bergshandteringen. Han hade 

 nemligen blifvit ägare af en andel i Horns bruk 

 och af säteri-egendomen Näs i Roslagen. 



Bruks-societeten valde honom iSo5 till full- 

 mäktig, och kort derpå till ordförande, hvilket han 

 fortfor att vara ända till i834- Han svarade emot 

 detta utmärkta förtroende på ett sätt, som iem- 

 nade föga att önska, och utofvade på Bruks-socie- 

 teten ett stort och för den samma gagnande in- 

 flytande. I de liberala och allmänt nvttiga åt- 

 gärder, som från längre tid tillbaka utmärkt 

 denne särdeles aktningsvärda korporation, deltog 

 han med nitisk verksamhet, och en stor del der- 

 ibland hade sitt upphof i den väckelse han der- 

 åt gaf. Bergs-skolan i Faldun, som under den- 

 na tid blef inrättad på Statens bekostnad och 

 genom inköp af framlidne Assessoreo J. G. Gåhns 

 egendom i Fa hl un med åtföljande laboratori- 

 um, bibliothek, mineral-kabinett m. m. hade i 

 Friherre Mannerheiu en ytterst verksam befor- 

 drare. Hans åsigter, om denna inrättnings vigt 

 för jernhandleringen, bidrogo bufvudsakligen till 

 de från Bruks-societeten utgående penninge-bi- 

 drag, hvarigenom detta undervisningsverk för- 

 sattes på en sådan fot, att kunna svara emot det 

 dermed åsvftade ändamål, Ii vartill statsanslagen 

 befunnos alltför knappa. 



Såsom representant vid Riksdagarna var han 

 mycket verksam. Han bevistade redan 1 77S års 

 Riksdag. Vid Riksdagen 1786 var han ledamot 

 af Expeditions-utskottet, Riksdagarne 17S9 och 

 1792 af hemliga utskottet. Vid 1809 års stats- 



