33 1 



lagdt, men icke efter beräkning understödt, fö- 

 retag i Rysk fångenskap. Efter återkomsten till 

 fäderneslandet ulnämdes han till Riddare af 

 Svärds-Orden 1790. Skickades af Gustaf III år 

 1791 i ett hemligt uppdrag till Norrige. Efter 

 de bedröfliga händelser, som 1792 föranledde 

 ombyte i Rikets styrelse, begärde och erhöll han 

 afsked, och sysselsatte sig, under den ledighet 

 från tjenstegöromål som derigenom vanns, ifrigt 

 och verksamt med litterära arbeten. Då Sverige, 

 under Gustaf Adolfs regering 1808 befann sig 

 i ett trefaldigt krig med Ryssland, Danmark och 

 Frankrike, ingick Adlersparre åter i krigstjenst 

 och emottog såsom Öfverste-Lojtnant befäl of- 

 ver en afdelning af den mot Norrige skickade 

 Vestra armen, under Generalen Friherre Arm- 

 felts öfverbefäl. Han nedlade likväl, med Ko- 

 nungens tillstånd, ännu samma år, sin befatt- 

 ning vid armen. — Men då, under denna för 

 fäderneslandels sjelfständighet hotande tidpunkt, 

 regenten syntes oförmögen att rädda det ur stor, 

 Ögonskenlig, öfverhängande fara, fattade Adler- 

 sparre det djerfva, men äfventyrliga beslut att 

 med väpnad hand flytta rikets styrelse till an- 

 dra händer. Vestra armens förtroende till hans 

 mod och statsklokhet skänkte honom dervid 1809 

 villigt öfverbefälet, och efter ingånget stillestånd 

 med Norrska arméns anförare, som sedermera 

 utkorades till arfvinge af Svenska spiran, upp- 

 bröt Adlersparre med armén och marscherade 

 till hufvudstaden. Adlersparres afsigter hade till 

 den grad allmänna rösten för sig, att då hans 

 uppsåt blifvit bekant, utfördes i Stockholm, in- 

 nan han hunnit tillryggalägga stort mer än half- 

 va vägen, det åsyftade ombytet af regent, lugnt 

 och utan manspillan, så att då han inryckte i 



