gen utgöras af till utgifvaren adresserade bref 

 näst före och under revolutionstiden. 



Äfven detta arbete Ådrog utgifvaren en rät- 

 tegång, i hvilken han blef sakfäld, men hvilket 

 dock icke hindrade fortsättningen deraf. 



Till flera af dessa arbeten särdeles 3, 4> 7 

 och 1 1 var Grefve Ådlersparre hufvudsakiigen 

 blott utgifvare, och ehuru flera artiklar deri äro 

 skrifna af honom, så var dock det mesta på hans 

 anmodan författad t af andra. Grefve Ådlersparre 

 hade en stor förkärlek för döljandet af namnet 

 på förfat tar ne till afhandlingar i de periodiska 

 skrifter han utgaf; han ville att ämnet skul- 

 le för sig sjelf tala till läsarens öfvertygelse, 

 utan inflytande af dennes begrepp om författar- 

 nes personlighet. Han delade frikostigt med des- 

 sa hvad skrifterna iubragte, och lät dem dessu- 

 tom aldrig märka, när vinst på arbetets försälj- 

 ning uteblef. Han sökte icke att i dessa sjelf 

 anses för upphofsman till någon artikel, icke ens 

 till hvad som verkligen flutit från hans egen 

 penna. 



Författaren till denna korla minnesteckning 

 har varit hans medarbetare i ett af dessa perio- 

 diska skrifter, och erkänner med skyldig tack- 

 samhet, att medarbetarens arfvode ofta frikostigt 

 bestämdes mera efter dennes behof af understöd, 

 än efter skriftens afsättning i bokhandeln. 



Af smärre afhandlingar och skrifter af Gref- 

 ve Adlebsparre känner man: 

 Ode öfver Medborgarens pligter. Sv. Parnas- 

 sen 1784. Aug. s. 2o.5. 

 Berättelse om Revolutionens utbrott i Wermeland. 

 18 10. I Hist. Tafla af Gustaf Adolf IV:s 

 sednaste regeringsår. Afd. III. Bil. N:o 3o, 

 s. 97 — 120. 



