40 



till amnai^e karet, och att aterlemna de tömda ]<or- 

 garna. På de stora Salterierne brukades endast e)z 

 korg for råken i sednare tider, emedan der var 

 utrymme for ånnu en binge hvaruti den gåhlade 

 Sillen kastades, och på lika sått saltades, som el- 

 jest uti karet. Af råken kokades Trän, och den 

 gåhlade Sillen var knapt kommen uti karet, forrån 

 den ofverstroddes med salt. Efter tillgång af tid 

 cch värme i luften, lemnades den blodsaltade Sil- 

 len uti karet 2 — 8 dagar, då det sades, att den 

 mullade sig, innan den på vanligt sått lades uti 

 tunnor och nedsaltades. Hårtill brukades i allmän- 

 het S:t Ybes Salt; men då Sillen skulle saltas for 

 Vestersjon, hvarmed betecknades Irrlaud och West- 

 Indien , måste två tredjedelar Terra Vechias Salt 

 tagas emot en tredjedel S:t Ybes, af den orsak, att 

 det såsom hårdare lå^ osmålt till sommaren. Sil- 

 len blef val deraf rod invid ryggraden, men hoU 

 sig dock fullkomligen ifrån hårsknad. Saltet var 

 knusadt eller krossadt till storleken af arter. Den 

 Sill som icke skeppades forrån efter en eller fiere 

 månader, blef påfyld, eller fick ny packning. Så- 

 lunda gick det till i allmänhet, men vid de stora 

 Verken, som i sednare tider anlades och hvarest 

 12 — i6,oco tunnor saltades om året under det 

 största fisket, hade 2 gåhlare en mindre binge till 

 vånster, och den stora hvarutur den fårska Sillen 

 togs, till höger; den gåhlade lades då uti den vän- 

 stra bingen, hvarutur den af en Saltare kastades 

 med skofi^ uti en ren tunna, hvarest genast ofver 

 hvarje ordentligen lagd floka , ströddes salt; den 

 fullagda tunnan fördes derpå undan, och en annan 

 blef derefter fullagd och saltad. Sedan nu denna 



saltningen om 4 6 dagar sjunkit tillsammans, 



afhålides laken uti ett kar, och tunnan fullpacka- 

 des med Siil som legat med påstrodt salt uti en 



