49 



Sillen uppsköt ifrån bottnen och man upphörde 

 att omröra. Fettet, som derefier började fl^ ta cf- 

 vanpå, afskummades med en stor, vid och flat kop- 

 parslef, och slogs först uti en så kallad klartunna, 

 som stod på sin botten upprat, och sedan den fållt 

 allt grumset och vattnet till botten, aftappades den 

 pa tunnfat af ek (af 60 kannors rymd), medelst 

 en tappkran, insatt i klartunnan en tredjedel från 

 bottnen af kårilets hojd. 



Så snart allt fettet var afskummat, släcktes el- 

 den, dorrarne for eldrummet tillslotos och kranen 

 vid bottnen öppnades, hvarigenom m6r|an af den 

 sonderkokta Sillen utsläpptes med rånnor i Grums- 

 äammen *). Under detta gafs kallt vatten ur 

 pumparne i ketteln , hvilken , sedan allt gruraset 



*) I Trantokningens första period, släpptes grumset ur ket- 

 teln genast i Saltsion , der det genom vind och vag snart 

 kringfördes och bortsköljdes. Men omsider yppades den 

 farhåga, att hamnarne af grumset uppgrundades, ankarbott- 

 nen forderfvades och anteligen, att Sillen skydde for grum- 

 set. I följe haraf utverkades genom någres ifriga bemö- 

 dande, icke allenast befallning till Grumsdammars uppfo- 

 rande af sten, utan fiere Kofcerier (neml. 120 af 328 sona 

 år 1783 drefvos) voro, forderas ansedda mindre goda be- 

 lagenhet, riara att utdommas , om icke utslaget blifvit sedan 

 upphaivit. De kostbara Steiulamniarne ha.le likval en mot 

 afsigten stridande verkan. Grumset som i dem samlades, 

 otvergick under ombyte af regn och värme till förruttnelse 

 och fick en sådan skarpa och odräglig stank, att den, afi 

 hafsvattnet vid timad sjogårg utspolade vätskan , förstörda 

 bottengräset vid stränderna och dödade alla de kräk som 

 deruti uppehoJlo sig och skulle iJRna Sillen till föda. Det 

 Sr for ofrigt val bekant , att grumset befunnits vara ett godt 

 godnings-amne, h vårföre det omsider biel ock såsom sådaHt 

 en handelsvara. Grumset uppspaddes i kar , med så myc- 

 tet vatten, att det utgjorde en tunn välling och kringstSnk- 

 tes med skollar på marken. På ny jord var detta ett yp- 

 pnrligt godnings-amne , for Host-rag och Himmels-korn. 

 På gammal åkerjord ansågs denna gödning vara lor stark , 

 men fortraffelig till blandning i jordhogart PS mosslupna 

 angår brukad i starkar»? tillblandning , har man sett messan 

 deraf forstoras och gras-vexten okas. 



K. V, A, Handi mj. S.L 1. 4 



